ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" лютого 2021 р.                                      Справа №914/569/18

                                                       м.Львів                              
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача):                                                   Бонк Т.Б.,
суддів:                                                                                 Бойко С.М.,
                                                                                          Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Борщ І.О.,
представники сторін не з`явились, 
розглянувши  апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Юрок Плюс” за вих. №30/10-20 від 30.10.2020 (вх. № апеляційного суду 01-05/3213/20)
на рішення Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 (суддя Кітаєва C.Б., повний текст рішення складено 12.10.2020, м. Львів) 
у справі № 914/569/18
за позовом Національного банку України, м. Київ 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Юрок Плюс”, м. Львів
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства “Комерційний банк “Фінансова ініціатива”, м. Київ
про звернення стягнення на предмет іпотеки

                                        В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

          У березні 2018року Національний банк України (далі-НБУ) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ «Юрок плюс» про звернення стягнення  на предмет іпотеки.
          Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з метою забезпечення виконання ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» як позичальника (третьою особою) за  кредитним договором №12/09/6 від 04.06.2014 взятих на себе зобов`язань, відповідач (іпотекодавець) на підставі іпотечного договору  від 11.06.2014  передав позивачу в іпотеку  належні йому на праві власності будівлі. Позивач вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 05.12.2017 його борг становить 2   135   863   013,70грн.  З урахування наведеного на підставі  ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 589, 590 ЦК України позивач подав до суду позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої               Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною  41690  900,00грн.

           07.10.2019 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив в рахунок погашення заборгованості   за кредитним договором №12/09/6 від 04.06.2014 у розмірі 2 135 863 013,70грн звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.06.2014, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах із визначеннями вартості майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої   Законом України "Про виконавче провадження"   на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
          Ухвалою суду від 06.05.2020 суд прийняв до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог та ухвалив подальший розгляд справи здійснювати з її врахуванням.
          
          Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 у справі № 914/569/18 позов задоволено повністю. Вирішено в рахунок часткового погашення заборгованості ПАТ    КБ  «Фінансова ініціатива»   за кредитним договором від 04.06.2014 № 12/09/6 з додатковими договорами, перед Національним банком України в загальній сумі заборгованості (станом на 05.12.2017) у розмірі 2 135 863   013,70  грн з яких: -заборгованість за кредитом - 2 000 000 000,00 грн,  сума заборгованості по процентам - 135 863 013,70 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.06.2014, укладеним  Національним банком України та ТОВ «ЮРОК ПЛЮС», а саме: будівлю їдальні, літ.   А-2   загальною площею 780 кв.м, що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63,  будівлю літ.   А-2   загальною площею 1363,5 кв.м, що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63, будівлю літ.   А-2   загальною площею 1610,7 кв.м, що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63,  будівлю літ.   А-4   загальною площею 7417 кв.м, що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63, та встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах із визначеннями вартості майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої   Законом України "Про виконавче провадження"   на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 61 670,00   грн судового збору.
          Суд першої інстанції, встановивши, що внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань щодо своєчасного поверненню кредиту та нарахованих процентів його борг становить 2 135 863   013, 70грн, дійшов висновку про наявність у  позивача права звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.06.2014, укладеного  з ТОВ «Юрок Плюс».
          При цьому, суд пославшись на ст.ст. 38, 39 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 19, 57 «Про виконавче провадження»,  вказав, що у резолютивній частині рішення суду не зазначається початкова ціна предмета іпотеки для подальшої її реалізації, оскільки сторони при виконанні судового рішення в межах процедури виконавчого провадження не позбавлені права здійснити оцінку ринкової вартості предмета іпотеки та реалізувати спірне майно за результатами оцінки, проведеної державним виконавцем в ході виконання рішення суду у даній справі. При цьому, початкова ціна предмета іпотеки визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

          Ухвалою від  29.10.2020 суд першої інстанції на підставі ст. 243 ГПК України виправив допущену у п. 3 резолютивної частини рішення від  30.09.2020 описку в частині зазначення присудженої до стягнення з відповідача на користь позивача  суми судового збору та вказав, що вірною є сума 616  700,00 грн.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

                              Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення 61   670,00 грн  судового збору, оскаржив його в апеляційному порядку, просить в цій частині рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у стягненні судових витрат.
          В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на ст. 589 ЦК України, ст.ст. 11, 33, 35 ЗУ «Про іпотеку», вказує, що судовий збір повинен також відшкодовуватись за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, а не безпосередньо з відповідача. Крім того, апелянт зазначає, суд першої інстанції, не встановивши ціни позову, необгрунтовано встановив розмір судового збору та перекваліфікував позовну вимогу банку з немайнового характеру на майнову, що призвело до неправильного розподілу судових витрат. 
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує доводи скаржника та просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції  без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.
          Посилаючись на практику Верховного Суду, викладену у постановах від 26.02.2019 у справі № 907/9/17,  від 20.05.2019 у справі №925/53/18, позивач вказує, зокрема, що позовні  вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.
          Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.
          Подальший рух справи викладено в ухвалах апеляційного суду.
          Ухвалою від 02.02.2021 відкладено  розгляд справи в судовому засіданні 23.02.2021.
          У судове засідання 23.02.2021 учасники справи не забезпечили явки своїх представників.
Відповідно до ч. 12   ст. 270 ГПК України   неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
           Згідно   з   ст. 269 Господарського процесуального кодексу України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції      без змін, з огляду на наступне.
          Згідно з встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :
           04.06.2014  Національний банк України (кредитор) та ПАТ КБ "Фінансова ініціатива" (позичальник) уклали кредитний договір № 12/09/6 з додатковими договорами, відповідно до п. 1.1. якого кредитор надає позичальнику кредит на суму 2 000 000 000,00 грн на строк з 04.06.2014 до 30.12.2016 (включно) шляхом збільшення ліміту за відкритою кредитною лінією відповідно до кредитного договору від 16.02.2009 №12/09. Процентна ставка за користування кредитом не підлягає коригуванню, її розмір встановлюється на рівні півтори облікової ставки Національного банку та становить 14,25 % (чотирнадцять цілих двадцять п`ять сотих) річних (облікова ставка Національного банку станом на 04.06.2014 становить 9,5%).          
          Згідно з п.1.3 кредитного договору для нарахування процентів строк користування кредитом згідно з умовами цього кредитного договору починається з дня надходження коштів на кореспондентський рахунок позичальника і закінчується в день, який передує даті повернення коштів.
          Позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день поточного місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту (п.1.4 кредитного договору),
          Пунктами 2.1.1 та 2.3.2 кредитного договору передбачено, що після підписання цього кредитного договору кредитор зобов`язується перерахувати на рахунок позичальника кошти відповідно до п.1.1 цього договору, а позичальник зобов`язався своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, в тому числі повернути кредитору суду кредиту у терміни, визначені кредитним договором та проценти за користування цим кредитом.
          Пунктом 2.1. кредитного договору передбачено, що після підписання цього кредитного договору, Національний банк перераховує на рахунок позичальника № 13224000 кошти в сумі 2 000 000 000,00 грн, відповідно до п. 1.1. цього кредитного договору.
          На виконання п. 2.1. кредитного договору Національним банком перераховано кошти, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальним ордером №7000011798 (#827933101) від 04.06.2014 та банківськими виписками.
          Також між сторонами укладались додаткові договори, а саме: №1 від 01.12.2014, №2 від 23.12.2014, №3 від 26.02.2015, за умовами яких сторони внесли зміни в частині нарахування процентів і термінів їх сплати.

           11.06.2014, з метою забезпечення виконання основного зобов`язання, що випливає з кредитного договору від 04.06.2014,  Національний банк України (іпотекодержатель) та ТОВ«Юрок Плюс» (іпотекодавець) уклали іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. та зареєстрований в реєстрі за № 583.
          Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме:
1) Будівлю їдальні, літ. «А-2» загальною площею 780 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 06.05.2008 р., виданого Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та зареєтрованим в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля їдальні літ. «А-2», загальною площею 780 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 20786746101. Право власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 333378, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2013 р. №1186676.
2) Будівлю, літ. «А-2» загальною площею 1363,5 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., виданому Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстрованим в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А-2», загальною площею 1363,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 20734046101. Право власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 332352, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2013 №1183079.
3) Будівлю, літ. «А'-2» загальною площею 1610,7 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., виданого Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєтрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А'-2», загальною площею 1610,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 18962946101. Право власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 304964, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2013 №1078458.
4) Будівлю, літ. «А-4» загальною площею 7417 кв.м., що розташована за адресою: Львівська область, місто Львів, вул. Жовківська, буд. 63, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на будівлю від 18.04.2005 р., Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєтроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно як об`єкт нерухомого майна - будівля літ. «А-4», загальною площею 7417 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 18952346101 (далі - нерухоме майно). Право власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 304839, що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2013 №1078013.
          Відповідно до п.5.4 іпотечного договору ринкова вартість предмета іпотеки становить 105   378   153,00грн, що підтверджується висновком оцінювача про вартість нерухомого майна, дата оцінки: 06.06.2014, наданим ТОВ «Бізнес Центр «ЕКСПЕРТИЗА» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 28.10.2011 року №12589/11, виданий Фондом Державного майна України).
          Сторони цього договору оцінюють предмет у сумі 105   378   153,00грн.
          Згідно з  п. 14.8.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.
          Відповідно до п. 14.8.2. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань за кредитним договором у випадках:
- порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору;
- порушення іпотекодавцем правил заміни предмету іпотеки;
- виявлення іпотекодержателем погіршення стану предмету іпотеки, або зменшення вартості предмету іпотеки понад норми нормального фізичного зносу, або фактичної часткової відсутності предмету іпотеки;
- віднесення іпотекодавця та/або позичальника до категорії неплатоспроможних, порушення господарським судом справи встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться в кредитному договорі або цьому договорі;
- ліквідація юридичної особи іпотекодавця та/або позичальника;
- невиконання вимог пункту 16.1. цього договору.
          Пунктом 14.9 договору іпотеки визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки за умовами цього договору іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмета іпотеки , а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.
          Позичальник взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів належним та сплати процентів чином не виконав, станом на 05.12.2017 його борг становить: 2   000   000 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 135            863 013,70 грн - заборгованість по процентах, у зв`язку з чим позивач як іпотекодержатель звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
          При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

          Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» як позичальником умов кредитного договору №12/09/6 від 04.06.2014, що стало підставою для звернення НБУ як іпотекодержателем до ТОВ «Юрок плюс» -іпотекодавця з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.06.2014, укладеного НБУ та ТОВ «Юрок Плюс».
          Встановивши факт  порушення позичальником умов кредитного договору, суд першої інстанції дійшов висновку про  наявність у  позивача права звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.06.2014, укладеного НБУ та ТОВ «Юрок Плюс».
          Такі висновки не спростовані скаржником в апеляційній скарзі, жодних доводів та на підтвердження їх доказів скаржник не навів та не подав.

          Як вбачається з апеляційної скарги відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в частині присудженого до стягнення судового збору в сумі  61   670,00грн, вважаючи, що суд не обгрунтував суми, з якої він визначив суму судового збору, що така вимога є немайновою, а також, що судовий збір повинен бути відшкодований за рахунок звернення на предмет іпотеки, а не безпосередньо з відповідача.
          Разом з тим, як зазначено вище, суд першої інстанції ухвалою від  29.10.2020 виправив допущену у резолютивної частини рішення від  30.09.2020 описку в частині зазначення присудженої до стягнення з відповідача на користь позивача  суми судового збору та вказав, що вірною є сума 616  700,00 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно з ст.1 ЗУ “Про судовий збір” судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Статтею 4 ЗУ “Про судовий збір” встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.1 п.2 ч.2 ст.4 ЗУ “Про судовий збір” в редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом).

Предметом позову у цій справі є вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 2   135   863   013,70грн. 

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 6 Закону   Закон України "Про судовий збір"   у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.
Статті   162   та   163 ГПК України   містять положення, за яким у позовній заяві має зазначатися ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються або оспорюються. Ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, яка оспорюється за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безакцептному (безспірному) порядку.
Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.
Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача.
Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами   ст. 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов (аналогічна правова позиція викладена у постанові  Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17).
          Відтак заявлена позивачем вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки у цій справі є вимогою майнового характеру.

Оскільки звертаючись з позовом у березні 2018року, позивач визначив, що до грошових вимог, які підлягають задоволенню за рахунок звернення стягнення на заставлене майно, належить сума боргу за кредитним договором у розмірі 2   000   000 000,00 грн -заборгованість за кредитом та 135            863 013,70 грн - заборгованість по процентах, загальна ціна позову становить 2   135   863   013,70грн і з вказаної суми необхідно здійснювати розрахунок судового збору.

Згідно з ст. 7 ЗУ “Про державний бюджет України на 2018 рік” 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762,00 грн.
Отже, мінімальний розмір судового збору за подання в 2018 році до господарського суду позовної заяви майнового характеру дорівнював 1762,00грн (не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а максимальний – 616   700,00грн(не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Ціна позову у цій справі становить 2   135   863   013,70грн, 1,5% від якої складає 32   037   945,21грн.
Таким чином, за подання позовної заяви майнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі 616   700,00грн (з урахуванням обмежень максимального розміру судового збору за подання позовів майнового характеру, установлених підпунктом 1 пункту 2 частини другої   статті 4 Закону України "Про судовий збір"), і такий, як вбачається з матеріалів даної справи був сплачений НБУ меморіальним ордером №1539002384 від 12.08.2018 (том 1,а.с. 15).
На підставі викладеного колегія суддів відхиляє як безпідставні твердження скаржника, що суд першої інстанції необгрунтовано визначив належну до стягнення суму судового збору.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, оскільки позов у даній справі задоволений судом в повному обсязі, суд першої інстанції обгрунтовано вказав про відшкодування відповідачем понесених позивачем витрат  на оплату судового збору в сумі  616 700,00 грн. 
Твердження скаржника про те, що судовий збір мав бути відшкодований за рахунок звернення на предмет іпотеки, а не безпосередньо з відповідача, колегія суддів також відхиляє як безпідставні, оскільки інститут судового збору належить до складу судових витрат та є інститутом процесуального права, встановленого законодавцем з метою компенсації здійснення правосуддя та понесених стороною, на користь якої прийнято рішення, витрат. Сума сплаченого позивачем судового збору не входить до загального обсягу заявлених позовних вимог та не може бути відшкодована за їх рахунок.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду   Львівської області 30.09.2020 у справі № 914/569/18 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ч.1     ст.236 ГПК України     судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з  ч.1     ст.73 ГПК України     доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1     ст.74 ГПК України     передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2     ст.86 ГПК України     передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст.   236,   269, 271,   275,   276,   282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Юрок Плюс” за вих. №30/10-20 від 30.10.2020 (вх. № апеляційного суду 01-05/3213/20) -  залишити  без задоволення.
2.   Рішення   Господарського суду   Львівської області 30.09.2020 у справі № 914/569/18   - без змін.
3.  Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строки та в порядку, визначені статтями 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 05.03.2021
Головуючий (суддя-доповідач):                                                            Т.Б. Бонк
Судді                                                                                                    С.М. Бойко
                                                                                                    Г.Г. Якімець