ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 р.	Справа № 480/4386/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 28.02.20 року по справі № 480/4386/19
          за позовом           Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до           Головного управління ДПС у Сумській області                   
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулась до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачем за наслідками проведеної позапланової документальної виїзної перевірки 11.10.2019 винесено податкові повідомлення-рішення №0001061303, №0001081303, №0001191303, №0001201303, №0001201303 якими збільшено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, з військового збору, застосовано  штрафні (фінансові) санкції. Вважає такі рішення протиправними. 
Вказує, що відповідачем зроблено висновок про порушення позивачкою вимог Податкового кодексу та не сплачено податки та збори при виплаті коштів на користь фізичної особи. Відповідно до банківських виписок у квітні-травні 2017 року ОСОБА_1 здійснила три платежі на загальну суму 82325 грн. на користь ОСОБА_2 . При цьому було помилково вказано призначення платежу. Відповідачем не у повній мірі досліджено документи та не надано належної оцінки зазначеній обставині. 24.05.2017 особисто ОСОБА_2 вручено лист-претензію з вимогою повернення помилково перерахованих коштів. 26.05.2017 він повернув кошти у сумі 82325 грн., про що складено розписку. Таким чином, ніякого доходу він від позивачки не отримав. Позивачка не виступала податковим агентом та у неї не виник обов`язок сплачувати податки та збори за іншу особу, подавати звітність. Відсутні будь-які первинні документи, що підтверджували існування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правовідносин у яких позивачка виступала б податковим агентом: акти виконаних робіт, рахунки, тощо. Просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.10.2019.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020р.  адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень  задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 11.10.2019 №0001061303, яким застосовано штрафні санкціїв розмірі 510 грн, №0001081303, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510 грн. з   податку на доходи фізичних осіб, №0001191303, яким збільшено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 14 818,50 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 7449,75 грн., №0001201303, яким збільшено суму зобов`язання з військового збору на 1 234,88 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 620,82 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДПС у Сумській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що під час прийняття рішення судом першої інстанції не повністю були з`ясовані обставини справи, невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Вказує, що при проведенні перевірки ОСОБА_1 виявлено допущені нею порушення податкового законодавства. Встановлено перерахування позивачкою на користь фізичної особи коштів. При цьому звіт за формою 1-ДФ не подавався. Виступаючи у цих правовідносинах податковим агентом позивачка з перерахованих сум податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не сплатила. Посилається на те, що з запереченнями до акту позивачкою надано три договори з ОСОБА_2 . Про надання поворотної фінансової допомоги. Зазначила, що перераховані кошти і були такою допомогою. Незважаючи на закінчення зазначених у договорах строків, доказів повернення коштів позивачкою не надано. У платіжних дорученнях призначенням платежу зазначено "господарські потреби", не були повернуті як помилково перераховані. За таких обставин, кошти, сплачені позивачкою є доходом ОСОБА_2 та мають оподатковуватися у встановленому законом порядку. Також вказує, що ФОП ОСОБА_1 на перевірку не було надано первинні документа, пов`язані з зовнішньоекономічною діяльністю (контракти, інвойси, банківські виписки по валютні рахункам та інших), чим порушено п.44.1, п.44.3, п.44.5, п.44.6 ст.44, п.85.2 ст. Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI. Виходячи з вищевикладеного, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року по справі № 480/4386/19 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Також через засоби поштового зв`язку Головним управлінням ДПС у Сумській області подано до суду клопотання про заміну сторони відповідача по справі, в якому просило замінити відповідача - Головне управління ДПС у Сумській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Сумській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.
Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Враховуючи встановлені обставини та викладені правові норми колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави, передбачені ст. 52 КАС України, для заміни Головного управління ДПС у Сумській області на суб`єкта владних повноважень, який представляє інтереси органів ДПС України - Головне управління ДПС у Сумській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код в ЄДРПОУ ВП: 43995469), як правонаступника.
Від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Сумським окружним адміністративним правильно досліджено всі обставини справи про що свідчать висновки викладені в рішенні.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи . 
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 11.10.2019 відповідачем за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_1 винесено податкові повідомлення-рішення №0001061303, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом; №0001081303, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510 грн. з  податку на доходи фізичних осіб за неподання податкової звітності; №0001191303, яким збільшено зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 14 818,50 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 7449,75 грн.; №0001201303, яким збільшено суму зобов`язання з військового збору на 1 234,88 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 620,82 грн. ( а.с. 11-14).
          Під час перевірки відповідачем встановлено та не заперечується позивачкою, що нею банківським переказом сплачено ОСОБА_2 25.04.2017 - 27200 грн., 05.05.2017 - 27025 грн. та 19.05.2017 - 28100 грн. з призначенням платежу "Господарські потреби". 
Ця обставина підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_1 (а.с.82-85).
У запереченнях на акт перевірки   позивачка пояснила, що призначення платежу при перерахуванні коштів нею були зазначені помилково. 
Фактично була досягнута домовленість про надання поворотної фінансової допомоги. На підтвердження цього додала до заперечень копії договорів про надання поворотної фінансової допомоги з ОСОБА_2 . Від 25.04.201705.05.2017 та від 19.05.2017. 
Відповідно до умов договору мала надати ОСОБА_2 поворотну фінансову допомогу у розмірах, що відповідають зазначеним платежам (а.с. 115,120-131). 
У своїх поясненнях відповідач вказує на те, що 06.09.2019 на адресу ОСОБА_1 направлено лист з вимогою надати пояснення та документи щодо предмету перевірки на який до закінчення перевірки позивачкою відповіді не надано. 
З копії наказу та направлення вбачається, що було призначено документальну позапланову виїзну перевірку з 03.09.2019 тривалістю 5 робочих днів, тобто останнім днем перевірки є 09.09.2019. Наказом від 09.09.2019 строк перевірки продовжено на 2 робочих дні (а.с. 112-114)
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту існування між позивачкою та ОСОБА_2 правовідносин у яких ОСОБА_1 виступала податковим агентом та виникнення у неї обов`язку сплачувати за ОСОБА_2 податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подавати звітність про сплачені кошти..
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно п. 51.1 ст. 51 ПК України, податковий агент зобов`язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку контролюючому органу за місцем свого обліку.
Згідно з абз. "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Відповідно до п.п. 2.1. 2.2, 2.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається.
Податковий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент протягом звітного періоду.
Податковий розрахунок подається до контролюючих органів за місцезнаходженням податкового агента - юридичної особи або її відокремлених підрозділів чи до контролюючого органу за податковою адресою фізичної особи - податкового агента.
Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Відповідно до п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України оподаткуванню підлягають інші доходи, нараховані/виплачені на користь платника податку, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.
Згідно з пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 14.1.180. п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Так, згідно абз. ґ) п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України чітко визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу).
Разом з цим, п.п. 14.1.257 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає поняття "фінансової допомоги", яка надається на безповоротній або поворотній основі. Так, безповоротна фінансова допомога це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).
Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
Зі змісту договорів про надання поворотної фінансової допомоги вбачається, що його сторони дійшли згоди про надання ОСОБА_1 коштів ОСОБА_2 саме у вигляді поворотної фінансової допомоги. 
Нормами діючого законодавства, а саме ч. 1 статті 1087 ЦК України передбачено, що розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.
В позовній заяві та відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначила, що нею при перерахуванні коштів помилково було зазначено призначення платежу. На підтвердження цього надано копію претензії   ОСОБА_2 . Від 24.05.2017 з вимогою повернення помилкового сплачених коштів (т. 1 а.с. 66). 
На підтвердження повернення коштів готівкою надано копію розписки від 26.05.2017 (т. 1 а.с. 66-67). 
До того ж, п.п. 165.1.31 п. 165.1 статті 165 Податкового Кодексу України визначено - до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи - основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.
Відповідачем, достовірність викладеної у вказаних документах інформації не спростована. 
Податковим органом не подано ніяких доказів існування між позивачкою та ОСОБА_2 будь-яких інших правовідносин у яких здійснювалась оплата. 
Отримані на таких умовах кошти не включаються до оподатковуваного доходу ОСОБА_2 , відповідно у позивачки не виникають обов`язки податкового агента. 
Враховуючи наведене, висновки відповідача стосовно того, що   ОСОБА_1 виступала у  правовідносинах з ОСОБА_2  податковим агентом, є помилковими та жодними належними  доказами не підтверджується.
Посилання в суді апеляційної інстанції, представника податкового органу на те, що такий вид діяльності, як надання фінансових послуг не є видом діяльності позивача, колегія суддів вважає такими, що не мають значення для вирішення справи по суті, оскільки дані посилання не змінюють факту не отримання  доходу фізичною особою. 
Щодо доводів відповідача, стосовно того, що в ході проведення перевірки позивачем не було надано до податкового органу документів щодо фінансових операцій з ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 75 п. 75.1 п.п. 75.1.2 ПК України документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
          Незважаючи на те, що відповідачем призначено виїзну перевірку, з акту вбачається, що вона проведена у приміщенні ГУ ДПС у Сумській області у м. Суми, вул. Іллінська 13, що суперечить наведеним нормам Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 15). 
Відповідно до ст. 86 п. 86.7 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки. Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності).   
Відповідачем не надано будь-яких доказів направлення запиту на адресу позивачки та доказів його отримання до закінчення перевірки. 
          На підставі викладеного, суд вважає безпідставним твердження відповідача про ненадання позивачкою документів на перевірку. 
При цьому, в запереченнях на акт перевірки (т. 1 а.с. 115), позивач зазначає, що надає податковому органу копії документів, що підтверджують позику. Копії заперечень та договорів були надані саме відповідачем, тобто були ним отримані від позивачки. 
Відповідач зобов`язаний був розглянути заперечення, а рішення приймати з урахуванням результатів розгляду заперечень. У своїх запереченнях відповідач визнає факт подання позивачкою копій договорів, але не приймає їх до уваги у зв`язку з не підтвердженням факту повернення коштів.  
          Відповідно до ст.  204 ЦК України  правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідачем не подано ніяких доказів недійсності зазначених договорів між позивачкою та ОСОБА_2 в силу закону чи визнання їх такими судом.
Крім того, колегія суддів зазначає, що висновки акту перевірки ГУ ДПС у сумській області від 18.09.2019р. № 58/18-28-33-03/ НОМЕР_1 /203були зроблені виключно на підставі банківських документів, в зв`язку з чим в запереченнях на акт перевірки позивачем було надано відповідні документи.
Доказів витребування у позивача документів щодо фінансових операцій з ОСОБА_2 , відповідачем до суду не надано, тому суд вважає за можливе прийняти дані документи. 
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту існування між позивачкою та ОСОБА_2 правовідносин у яких ОСОБА_1 виступала податковим агентом та виникнення у неї обов`язку сплачувати за ОСОБА_2 податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також подавати звітність про сплачені кошти. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення від 11.10.2019 за №0001061303, №0001191303, №0001201303 відповідачем винесені безпідставно та підлягають скасуванню.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України . .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року по справі № 480/4386/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  08.02.2021 року