22-ц/804/597/21 
                                                                                263/11417/20 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року                                                                                                              м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/11417/20
Номер провадження 22-ц/804/597/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Баркова В.М., Попової С.А.,

сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Маріупольський державний університет Міністерства освіти і науки України
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2020 року, у складі судді Соловйова О.Л., 
у справі за позовом ОСОБА_1 
до Маріупольського державного університету Міністерства освіти і науки України
про стягнення коштів, сплачених за договором,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

12  вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Маріупольського державного університету Міністерства освіти і науки України (далі - МДУ), в якому, уточнивши вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь загальну суму проведеної оплати на підставі п.5.3 договору № 960264 від 01 вересня 2017 року за освітні послуги, які надані не було, 16534 грн. 
Позовна заява мотивована тим, що 01 вересня 2017 року, уклав договір № 960264 із відповідачем про надання освітніх послуг - здобуття вищої освіти за спеціальністю «Практична психологія» за рахунок коштів замовника позивача.  За умовами договору протягом 2017-2020 сплатив за весь період навчання загальну суму 16534 грн. Відповідно до п.1 г) договору строк надання освітніх послуг складав два навчальних роки та десять місяців, тобто договір діяв включно до 30 червня 2020 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становила 16525 грн (п.п.5.2-5.3 договору), які сплачені позивачем у спосіб та строки, визначені в пунктах 5.4, 5.5 договору. 25 червня 2020 року позивач прибув до навчального закладу та йому вручено витяг з наказу №411 від 04 червня 2020 року про відрахування, як студента 2-го курсу ОС  «бакалавр» ОПП «Практична психологія», в той час, як протягом трьох років відповідач вимагав оплату за навчання на 3 та 4 курсі та викликав на екзаменаційну сесію. На численні звернення у деканат позивачу відмовлялось у навчанні та у будь-якій консультаційно-методичній допомозі. Відрахування з 2 курсу позивач вважає шахрайськими діями, оскільки відповідач допускав його до здачі заліків та іспитів у наступних курсах навчання, незважаючи на наявність екзаменаційної заборгованості. Вважає, що умови договору дотримані не були, оскільки відрахування з 2-го курсу, вказує на ненадання освітніх послуг протягом 2018-2020 років, тому отримання відповідачем коштів було безпідставним. На письмову вимогу позивача повернути отримані відповідачем без законних підстав кошти в сумі 16534 грн за освітні послуги, які фактично не надані, МДУ відмовлено. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2020  року позов ОСОБА_1 до Маріупольського державного університету Міністерства освіти і науки України про стягнення коштів сплачених за договором та компенсацію моральної шкоди, задоволено частково.
Стягнуто з Маріупольського державного університету Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 578 грн 40 коп сплачені за договором про надання освітніх послуг №960264 від 01.09.2017.
Стягнуто з Маріупольського державного університету Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 29 грн 50 коп.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень Закону України «Про вищу освіту» та Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 15 квітня 1996 року № 245, отримання замовником освітніх послуг академічної довідки, є відомостями про результати навчання, а тому переведення студента на наступний курс не має вирішального значення. 
Суд виходив з того, що умовою відрахування студента має бути погодження цього рішення з органами студентського самоврядування, тому час ухвалення рішення керівником навчального закладу напряму залежить від погодження цього питання студентським самоврядуванням. Термін вирішення питання про відрахування студента нормативно не врегульовано, то зволікання керівника навчального закладу з відрахуванням здобувача освіти, не суперечить діючому законодавству та умовам договірних взаємовідносин.
Суд прийшов до висновку, що твердження позивача про зловживанням відповідачем правами для заволодіння грошовими коштами здобувачів освіти є недоведеним, оскільки неприйняття рішення про відрахування продиктовано побажанням навчального закладу надати можливість студенту погасити академічну заборгованість та продовжити навчання на здобуття вищої освіти.
З урахуванням часу прийняття наказу про відрахуванням, яке відбулось 04 червня 2020 року, визначена сума переплати складає 587,40 грн, суд прийшов до висновку про стягнення з МДУ на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 578,40 грн сплачені за договором про надання освітніх послуг № 960264 від 01 вересня 2017 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
23 грудня 2020 року позивач ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість,  неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування матеріального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в частині стягнення на користь позивача оплати освітніх послуг за 2018-2019 роки в сумі 5577 грн та за 2019-2020 роки в сумі 5784 грн, що сплачені в якості передоплати за навчальні послуги, що не було отримано позивачем. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року зміни до апеляційної скарги ОСОБА_1 , подані 03 лютого 2021 року, залишено без розгляду та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2020 року.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено. 
Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судом залишено поза увагою, що відповідно до п.6.3 договору про надання освітніх послуг, укладеного між сторонами, у разі розірвання договору внаслідок порушення договірних зобов`язань або дострокового розірвання у зв`язку з невиконанням обов`язків, кошти, що внесені замовником, як плата - повертаються йому в обсязі оплати ненаданої частини послуг.
Вказує, що ним фактично отримано навчальні послуги за договором лише в період з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2018 року, тобто за перший період навчання на 2 курсі. 
Зазначає, що внаслідок неякісної організації навчального процесу, про що позивач неодноразово вказував, він не був переведений на 3 курс, а відповідач вимагав від нього сплату за весь період навчання. 
Вважає, що відповідно до п.14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення  студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України № 245 від 15 липня 1996 року, відповідач був зобов`язаний відрахувати з 2 курсу, як варіант «за академічну неуспішність», а переплачені кошти повернути позивачу на підставі статті 46 Закону України «Про вищу освіту» та статей 526, 530 ЦК України. 
Судом не досліджено обставини відрахування позивача на підставі наказу № 411 від 04 червня 2020 року та допущені порушення, в тому числі ст. 34 Закону України «Про вищу освіту», оскільки позивача відраховано без погодження з органами студентського самоврядування.
Вказує, що у порушення вимог ст.903 ЦК України судом не стягнуто з відповідача на його користь грошові кошти, сплачені за періоди 2018-2020 роки, тобто за 3-4 курси, за навчання на яких було сплачено, але фактично позивач не навчався.     

Відзив на апеляційну скаргу
На виконання статті 360 ЦПК України відповідачем МДУ подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на законність рішення суду.
Зазначає, що відрахування ОСОБА_1 з МДУ здійснено у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту» та Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення  студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України № 245 від 15 липня 1996 року. Освітні послуги МДУ надавались належним чином, вчасно та в повному обсязі. Питання про відрахування позивача з причини невиконання навчального плану (академічної неуспішності) було розглянуто та погоджено на засіданні студентської ради факультету філології та масових комунікацій, що підтверджується витягом з протоколу № 10 від 01 червня 2020 року. 
Вказує, що порядок оплати вартості навчання та можливості повернення коштів у випадку відрахування врегульовано договором, який укладено позивачем з університетом під час вступу. Оскільки ОСОБА_1 відраховано за порушення вимог ст.63 Закону України «Про вищу освіту» - невиконання навчального плану, кошти, що були внесені замовником, залишаються у виконавця та використовуються для виконання його статутних завдань згідно з п.6.4 договору № 960264 від 01 вересня 2017 року. 

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 просить задовольнити його апеляційну скаргу.  Не погоджуючись з доводами відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, вказує, що позивач мав певні пільги при вступі у навчанні в МДУ, які не враховано. З наказом № 411 від 04.06.2020 року ознайомився тільки 25 червня 2020 року. З графіком перескладань його ознайомлено не було.  Згідно з графіком від 01 червня 2020 року позивач допущений до державної атестації.  

Процедура розгляду справи апеляційним судом
Враховуючи положення частини 13 статті 7, частини 4 статті 274, частини 1 статті 368  ЦПК України, розгляд даної справи в силу частин 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 01 березня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та клопотання МДУ про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні за участю їх представника відмовлено. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що за договором №960264 про надання освітніх послуг, укладеного між МДУ та ОСОБА_1 , навчальний заклад взяв на себе зобов`язання протягом 01 вересня 2017 року про 30 червня 2020 року надати освітні послуги із здобуття замовником вищої освіти за спеціальністю 053 «Психологія» (практична психологія), а останній сплатити послуги, які за весь строк навчання становлять 16525 грн. 
З 01 вересня 2017 року ОСОБА_1 було зараховано до МДУ (наказ про зарахування №832 від 31 серпня 2017 року), студентом другого курсу заочної форми навчання за спеціальністю 053 «Психологія» (практична психологія) та 04 червня 2020 року (наказ про відрахування № 411 від 04 червня 2020 року) відрахований зі складу студентів за невиконання навчального плану. 
Відповідно до довідки бухгалтерської служби МДУ позивач протягом 2018-2020 років за договором про навчання №960264 від 01 вересня 2017 року здійснив оплату на загальну суму 16534 грн. 

2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Судом вірно встановлено, що між сторонами виникли договірні зобов`язання, а згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі змістом статей 628-631 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору; Договір є обов`язковим для виконання сторонами; договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку; якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу; строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору; договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту», освітня послуга - це комплекс визначених законодавством, освітньою програмою та/або договором дій суб`єкта освітньої діяльності, що мають визначену вартість та спрямовані на досягнення здобувачем освіти очікуваних результатів навчання.

Як передбачено пунктом 1 частини 6 статті 40 Закону України «Про вищу освіту» за погодженням з органом студентського самоврядування закладу вищої освіти приймаються рішення про відрахування студентів (курсантів) з закладу вищої освіти та їх поновлення на навчання.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є:1) завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою; 2) власне бажання; 3) переведення до іншого навчального закладу;4) невиконання індивідуального навчального плану; 5) порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; 6) інші випадки, передбачені законом.
Особа, відрахована з закладу вищої освіти до завершення навчання за освітньою програмою, отримує академічну довідку, що містить інформацію про результати навчання, назви дисциплін, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС. Зразок академічної довідки встановлюється центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку.
Порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, а також порядок надання їм академічної відпустки визначаються положенням, затвердженим центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Поновлення та переведення здобувачів вищої освіти здійснюється з урахуванням вимог до вступників на відповідні освітні програми.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 63 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що позовних вимог про скасування наказу № 411 від 04 червня 2020 року або оскарження договору № 960264 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою ОСОБА_1 не заявлено. 

Згідно з п.1 договору № 960264 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, укладеного між МДУ (виконавцем) та ОСОБА_1 (одержувачем), предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: здобуття вищої освіти за заочною формою навчання на факультеті філології та масових комунікацій, строк надання освітньої послуги складає 2 навчальних років та 10 навчальних місяців, з 01.09.2017 до 30.06.2020, ступінь вищої освіти: бакалавр, спеціальність: 053 Психологія (практична психологія) ( т.1 а.с.7 - 8). 

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору № 960264 від 01 вересня 2017 року ОСОБА_1   сплатив за навчання 16534 грн (т.1 а.с.9, 225-226).

Разом з тим у п.6.4 договору про надання освітньої послуги визначено, що у разі дострокового розірвання договору у зв`язку з порушенням замовником договірних зобов`язань або невиконанням одержувачем обов`язків, визначених статтею 63 Закону України «Про вищу освіту», кошти, що були внесені замовником, залишаються у виконавця та використовуються для виконання його статутних завдань, про що позивач був обізнаний, підписавши вказаний договір.

Як передбачено статтею 63 Закону України «Про вищу освіту», особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані: 1) дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти; 2) виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями; 3) виконувати вимоги освітньої (наукової) програми (індивідуального навчального плану (за наявності), дотримуючись академічної доброчесності, та досягати визначених для відповідного рівня вищої освіти результатів навчання.

Згідно з пунктом 14 Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення  студентів вищих закладів освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти України № 245 від 15 липня 1996 року, студент може бути відрахований з вищого закладу освіти: за власним бажанням; у зв`язку з переведенням до іншого вищого закладу освіти; за станом здоров`я на підставі висновку ЛКК; за академічну неуспішність; за  порушення  навчальної  дисципліни і правил внутрішнього розпорядку вищого закладу освіти.

Згідно з витягом з наказу  № 411 від 04 червня 2020 року «Про відрахування студентів» відраховано ОСОБА_1 , студента ІІ курсу ОС «Бакалавр» освітньо-професійної програми «Практична психологія» факультету філології та масових комунікацій заочної форми навчання, який навчався за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб, з 04.06.2020 за невиконання навчального плану. З моменту видання даного наказу договір про надання освітніх послуг № 960264 від 01.09.2017 ОСОБА_1 вважати розірваним. Підстава: подання декана факультету філології та масових комунікацій ОСОБА_2 (т.1 а.с.10).  
Згідно з довідкою МДУ № 100 від 30.06.2020 року, виданою ОСОБА_1 в тому, що позивач дійсно навчався в МДУ на факультеті філології та масових комунікацій за освітнім ступенем «Бакалавр» спеціальності «Практична психологія» заочної форми навчання, який навчався за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб з 01 вересня 2017 року (наказ про зарахування № 832 від 31.08.2017  та з 04 червня 2020 року (наказ про відрахування № 411 від 04.06.2020) був відрахований зі складу студентів за невиконання навчального плану (т.1 а.с.42).

Листом № 01-24/385 від 15 червня 2020 року МДУ надано відповідь ОСОБА_1 на заяву від 27.05.2020 № 10/01-24 щодо права на безкоштовне пільгове навчання та щодо повернення сплачених позивачем коштів за навчання (т.1 а.с.35-36).

Як вбачається з відомостей обліку успішності за 2017, 2018, 2019, 2020 роки студент ОСОБА_1 не повністю виконував навчальний план (т.1 а.с.153-200).
Відповідно до графіку перескладань (4 курс, заочна форма навчання) «Практична психологія» (з використанням інформаційно-комунікаційних технологій навчання) відповідачем встановлено позивачу з 12 травня по 15 травня 2020 року графік перескладань дисциплін за 2, 3 та 4 курси (т.1 а.с.204-205).  

З подання на відрахування вбачається, що причиною відрахування ОСОБА_1 є невиконання навчального плану, а саме: академічна заборгованість за І - VІІ  семестри: 19 екзаменів, 17 заліків. Подання погоджено, в тому числі, головою студентської ради за результати зборів студентської ради 01 червня 2020 року (т.1 а.с.206, 207). 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, має статус ветерана праці та учасника бойових дій, перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа (т.1 а.с.6, 14, 15). 
Відповідно до виписки № 466 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 находився в стаціонарі Центральної міської лікарні м.Вугледар у період з 19 березня 2019 року по 01 квітня 2019 року (т.1 а.с.13).
З 09 по 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 проходив лікування у лікаря-травматолога «КПУ  Центральна міська лікарня Вугледарської міської ради», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого (т.1 а.с.218).

В поданні безпідставно зазначено, що ОСОБА_1 не належить до соціально-незахищених категорій, однак це не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки наказ про відрахування з навчального закладу позивачем не оскаржено  та його не скасовано. 

МДУ видано ОСОБА_1 академічну довідку № ФФМК 08/20, відповідно до якої позивач у період з 01.09.2017 по 04.06.2020 навчався в МДУ, факультет філології та масових комунікацій, спеціальність 053 Психологія, заочна, освітня програма Практична психологія (т.1 а.с.227-229).     

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був виконувати навчальний план, сплачувати вартість освітньої послуги, або повідомити відповідача про необхідність надання академічної відпустки чи про необхідність дострокового розірвання договору за власним бажанням. 

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
У частині 1 статті 613 ЦК України визначено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Так, МДУ у зобов`язанні надати освітню послугу виступала в якості боржника та виконала свої зобов`язання в повному обсязі, тобто навчання в період 2017-2020 років проводилося згідно з навчальним планом.
ОСОБА_1 відмовився від належного виконання зобов`язання щодо належного виконання навчального плану та не вчинив дій, встановлених договором, тому не є слушними доводи апеляційної скарги позивача про застосування до спірних правовідносин п.6.3 договору № 960264.

Суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив правильне рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2020 року - без змін. 

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат. 

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 09 березня 2021 року.

Судді:      Т.Б.Ткаченко

      В.М.Барков

      С.А.Попова