ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № ЗПП/320/40/20                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 січня 2021 року                                                                                    м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Собківа Я.М., Файдюка В.В., 
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року про відмову в забезпеченні позову до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:
08 грудня 2020 року Українське державне підприємство по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс»  (далі - позивач, УДП «Укрінтеравтосервіс») звернулось у суд із заявою про забезпечення позову до його подання, в якій просить зупинити дію рішення заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - ГУ ДПС у Київській області) Михайла Огерука від 13 листопада 2020 року №1 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків та зупинити стягнення коштів із банківських рахунків підприємства на підставі цього рішення.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 
Не погоджуючись із ухвалою суду, УДП «Укрінтеравтосервіс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин у справі, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить ті самі доводи, що і у заяві про забезпечення позову. 
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області зазначає, що ухвала місцевого суду є законною та обгрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційноїї скраги відсутні. 
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження на підставі пункта 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвала суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що 04 грудня 2020 року УДП «Укрінтеравтосервіс» отримало рішення №1 від 13 листопада 2020 року про стягнення готівкових коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків.
На думку заявника вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки: не може бути підставою для стягнення грошових коштів з рахунків УДП «Укрінтеравтосервіс»; не містить обов`язкових реквізитів; не містить розміру всієї суми податкового боргу, що пропонується до стягнення, ні виду податку за яким стягується відповідний податковий борг, ні зазначення періоду. Також, прийняття контролюючим органом зазначеного рішення має негативний вплив на ділову репутацію підприємства, оскільки зупинення його роботи призведе до невиконання Україною своїх фінансових зобов`язань перед міжнародними організаціями, що може мати наслідком виключення всіх українських міжнародних перевізників з ринку 43 країн Європи.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову матиме наслідком вирішення спору по суті. До того ж, позивачем не доведено співмірність заходів з майбутніми заявленими вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернуться до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до    статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України    суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з положеннями частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
Згідно роз`яснень    постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»    при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 квітня 2019 року у справі №826/16334/18, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 10 жовтня 2019 року у справі №260/1499/18, від 17 червня 2020 року №380/930/20.
При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Як убачається зі зміста заяви про забезпечення позову УДП «Укрінтеравтосервіс» не наведено аргументів співмірності заходів забезпечення позову, який має бути поданий у майбутньому. Також заявником не надано доказів на підтвердження того, що невжиття істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду по суті спора або ефективний захист чи поновлення порушених прав, за захистом яких він звернеться до суду.
Додатково колегія суддів зауважує, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року задоволено заяву УДП «Укрінтеравтосервіс» про вжиття заходів забезпечення позову про визнання протиправним та скасування рішення заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - ГУ ДПС у Київській області) Михайла Огерука від 13 листопада 2020 року №1 про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків, який подано 11 грудня 2020 року. 
Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а ухвала суду першої інстанції- законною.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України    за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи    статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України    визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 312, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 Я.М. Собків

                                                                                          В.В. Файдюк