ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9637/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді                                                         - Єгорової Н.М.,
суддів                                                                      - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у Донецькій області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просила: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29 листопада 2018 року № 0416402-4610-0582 та від 11 липня 2019 року № 0282293-4610-0582.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління ДПС у Донецькій області, подало апеляційну скаргу, у якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт зазначає, що прийняті ним податкові повідомлення-рішення є правомірними і обґрунтованими, оскільки до його повноважень належить контроль за сплатою податків платниками, податкова адреса яких входить до його територіальної підвідомчості. Крім того, апелянт просить врахувати, що транспортні засоби, які належали позивачу станом на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, відносяться до об`єктів оподаткування у 2018 та 2019 роках відповідно до п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 07 жовтня 2008 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачу на праві власності належав легковий автомобіль BMW М4, рік випуску транспортного засобу 2014, об`єм двигуна 2979 куб.см, тип палива В.
Головним управлінням ДФС у Донецькій області в автоматичному режимі було сформовано податкове повідомлення - рішення від 29 листопада 2018 року № 0416402-4610-0582,  яким визначено ОСОБА_1 зобов`язання з транспортного податку у розмірі 25000 грн 00 коп. 
Також позивач має у власності легковий автомобіль PORSCHE CAYENNE, рік випуску транспортного засобу 2018, об`єм двигуна 2995 куб.см, тип палива В., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
Головним управлінням ДФС у Донецькій області 11 липня 2019 року в автоматичному режимі було сформовано податкове повідомлення - рішення № 0282293-4610-0582, яким визначено ОСОБА_1 зобов`язання з транспортного податку на суму 16666 грн 67 коп. 
Позивач 23  січня 2020 року звернулася із запитами до Головного управління ДПС у м. Києві та Головного управління ДПС у Донецькій області у яких просила надати: оригінали податкових повідомлень-рішень від 29 листопада 2018 року № 0416402-4610-0582 та від 11 липня 2019 року № 0282293-4610-0582 і розрахунки податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій; акт опису від 18 листопада 2019 року № 0746-26-15-0-03; копії документів,  які підтверджують надсилання та/або вручення позивачу податкових повідомлень-рішень від 29 листопада 2018 року № 0416402-4610-0582 та від 11 липня 2019 року № 0282293- 4610-0582 та надати інформацію, яка стала підставою для винесення оскаржуваних рішень.
Головне ДПС у м. Києві листом від 13 лютого 2020 року № 7136/ФОП/26-15-33-14-23 повідомило, що воно не здійснювало нарахування зобов`язань з транспортного податку відносно позивача.
В свою чергу, Головне управління  ДПС у Донецькій області листом від 10 квітня 2020 року № 31108/10/05-99-54-33, повідомило, що відповідно до бази даних інформаційної системи ДПС у 2018 році ОСОБА_1 на праві власності належав транспортний засіб марки BMW М4 2014 року випуску з державним номерним знаком НОМЕР_1 , об`ємом двигуна - 2979, тип пального - В, який зареєстровано 15 серпня 2017 року. Також відповідач зазначив, що у 2019 році ОСОБА_1 набула право власності на транспортний засіб PORSCHE CAYENNE 2018 року випуску з об`ємом двигуна - 2995, тип пального - В, який зареєстрований 07 травня 2019 року. Відповідач зазначив, що на підставі даних інформаційної системи ДПС на час прийняття податкових повідомлень-рішень місцем податкової адреси позивача зазначено: АДРЕСА_2 , на яку засобами поштового зв`язку було направлено листи з податковими повідомленнями-рішеннями від 29 листопада 2018 року № 0416402-4610-0582 та від 11 липня 2019 року № 0282293-4610-0582.
Вважаючи вказані податкові-повідомлення рішення протиправними, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не доведено, що транспортні засоби позивача були об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році та у 2019 роках, оскільки об`єми їх двигунів не відповідають тим числовим значенням, які зазначені в інформації,  яка розміщена на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законодавством.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України)  який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Підпунктом 267.2.1 п. 267.1 цієї статті Кодексу встановлено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.
Згідно з пп. 267.6.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»  встановлено, що у 2018 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 3723 гривні.
Отже, платниками транспортного податку з фізичних осіб у 2018 році є фізичні особи, що є власниками легкового автомобілю, з року випуску якого минуло не більше п`яти років (включно), середньоринкова вартість якого становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2018 року, тобто 1396125 грн 00 коп.
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»  встановлено, що у 2018 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 4173 гривень.
Отже, платниками транспортного податку з фізичних осіб у 2019 році є фізичні особи, що є власниками легкового автомобілю, з року випуску якого минуло не більше п`яти років (включно), середньоринкова вартість якого становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2019 року, тобто 1564875грн 00 коп.
Абзацом 2 пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України встановлено, що така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 (в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин), (далі - Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.
Пунктом 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403.
Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).
Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку (пункт 4 Методики).
Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку та не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів.
Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 та 2019 роках (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.
Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. 
Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 та 2019 роках.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 815/3958/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
З матеріалів справи вбачається, що до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку та витяг про що надано до справи віднесено автомобілі марки BMW: модель М4 Сoupe, рік випуску (включно) до 2 років, об`єм двигуна 3, тип пального бензин, можливі ідентичні, аналогічні автомобілі купе (графа 65); модель М4 Сoupe GTS, рік випуску (включно) до 5 років, об`єм двигуна 3, тип пального бензин, можливі ідентичні, аналогічні автомобілі купе (графа 66); модель М4 Сabrio, рік випуску (включно) до 2 років, об`єм двигуна 3, тип пального бензин, можливі ідентичні, аналогічні автомобілі кабріолет (графа 71).
Разом з тим, як вірно встановив суд першої інстанції, транспортний засіб BMW М4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та який належав позивачу, має об`єм циліндрів двигуна 2,979 літри, тобто менше ніж той об`єм двигуна, що визначений в Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню у 2018 році. 
Також з матеріалів справи встановлено, що до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, який розміщений на офіційному сайті Мінекономрозвитку та витяг про що надано до справи віднесено автомобіль марка Porsche модель Cayenne, рік випуску(включно) до 5 років, об`єм двигуна 4,8, тип пального бензин (графа 324); модель Cayenne, рік випуску(включно) до 1 років, об`єм двигуна 3, тип пального бензин (графа 329); модель Cayenne, рік випуску(включно) до 1 років, об`єм двигуна 4,1, тип пального бензин (графа 330); модель Cayenne, рік випуску(включно) до 2 років, об`єм двигуна 3, тип пального бензин (графа 331); модель Cayenne, рік випуску(включно) до 5 років, об`єм двигуна 4, тип пального бензин (графа 332).
Однак, як вірно встановив суд першої інстанції, автомобіль, що належить позивачу, марки PORSCHE CAYENNE номер НОМЕР_2 має об`єм двигуна 2,995 літри, тобто менше ніж той об`єм двигуна, що визначений в Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню у 2019 році.
Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, під час визначення об`єму двигуна автомобілів позивача було здійснено заокруглення значення об`єму 2,995 літри до найближчого числового значення, а саме до об`єму 3,0 літри.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що закон не визначає можливості довільного застосування норм законодавства. У свою чергу податковим органом не зазначено про наявність норми закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку. Положення ст. 4 ПК України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі № 822/2687/17.
Верховний Суд зазначив, що вирішення спору у справі № 822/2687/17 на користь платника податків обумовлено як прогалиною у нормативному регулюванні вказаних правовідносин, так і положеннями податкового принципу презумпції правомірності дій платника податків.
З огляду на зазначені обставини справи та нормативно-правове регулювання, колегія суддів вважає, що вказані вище транспортні засоби не віднесено до переліку автомобілів на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 та 2019 роках.
У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку, що у відповідача були відсутні підстави для нарахування ОСОБА_1 транспортного податку за 2018 та 2019 роки та винесення податкових повідомлень-рішень від 29 листопада 2018 року № 0416402-4610-0582 та від 11 липня 2019 року № 0282293-4610-0582, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують. 
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                       Н.М. Єгорова  

Судді                                                                                             Є.О. Сорочко

                                                                                                      І.В. Федотов