Єдиний унікальний  номер 358/1128/20                                                 Головуючий в суді I інстанції Кіхтенко С.О.
Апеляційне провадженя № 33/824/1636/2021                                                                 Суддя-доповідач Рубан С.М.
                            
                                                                     КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД	

 
     П О С Т А Н О В А
      І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
18 березня 2021 року суддя Київського апеляційного суду Рубан С.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Богуславського районного суду Київської області від 07 грудня 2020 року, прийняту щодо
                         ОСОБА_1 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає по 

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт серії 
               НОМЕР_1 , виданий 26.02.2015 року, Богуславським РС ГУ     
              ДСНС України у Київській області, РНОКПП - НОМЕР_2 -

                                           В С Т А Н О В И В :
 
Постановою судді  Богуславського районного суду Київської області від                      07 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 ( сто двадцять) годин .
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 гривень 40 копійок.
Згідно із постановою суду,    ОСОБА_1 , будучи зобов`язаним згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 06 квітня 2016 року сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 , проживаючої в АДРЕСА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 09 лютого 2016 року і до досягнення дітьми повноліття, не сплачує аліменти на утримання дітей, що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.09.2020 року в сумі                        103 683,92 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження               ВП № 52953455.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Богуславського районного суду Київської області від 07 грудня 2020 року , вважає , що постанова винесена з порушенням норм процесуального права, при цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення, як виду покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному , об'єктивному та неупередженому її розгляду.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що про існування постанови дізнався 22 лютого 2021 року  після виклику його до Богуславського РС з питань пробації Філії Державна установа «  Центр пробації» у м. Києві та Київській області, в цей же день отримав копію постанови Богуславського районного суду від 07 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності.
Також  ОСОБА_1 звертає увагу апеляційного суду , що про існування зазначеної заборгованості по аліментах не знав, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 листопада 2016 року не отримував. Крім того, не знав , що з 2016 року у виконавчій службі здійснюється примусове виконання рішення Богуславського районного суду про стягнення з нього аліментів, оскільки суд першої інстанції не витребовував докази про те, що цю постанову йому належним чином відправляли та про те, чи її отримував.
 
 Крім іншого, апеляційна скарга ОСОБА_1 містить клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вказаної постанови.
 
Обгрунтовуючи причину пропуску строку , скаржник посилається на те, що він не був належно повідомлений про розгляд адміністративної справи.
 
 В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Пояснив , що йому декілька разів  працівник відділення Укрпошти приносив конверти з суду.                  Він відмовився їх отримувати, оскільки можливо в конверті із суду були для нього погрози, тому він їх не отримував. 
 
Апеляційний суд дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги в частині заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, дійшов наступного висновку.   
 
        З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 в судове засідання 07 грудня 2020 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, але від отримання судових повісток ОСОБА_1 відмовився . Суд неодноразово направляв повістки ОСОБА_1 за адресою по    АДРЕСА_1 . (а.с. 11,12).
 
     В апеляційному суду ОСОБА_1 підтвердив, що відмовився двічі  від отримання судових повісток.
 
      Тобто, процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчить про його обізнаність про наявність щодо нього справи.
 
       При цьому, ОСОБА_1 самостійно не повідомив суд про причини своєї неявки.
      
        У зв`язку з чим, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції правильно розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 .
 
        Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
 
        Також в своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
        Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
          
           Будь-яких об`єктивних перешкод для реалізації свого права на оскарження прийнятої судом постанови в строки визначені ст.294 КУпАП  ОСОБА_1 не мав.
 
Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, якщо його було пропущено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
 
Небажання отримувати судову повістку не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Скаржник двічі відмовився від отримання повістки суду першої інстанції,  цю відмову апеляційний суд розцінює як неповагу до суду та невиконання ОСОБА_1 обов'язків громадянина України.
 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня коли особа отримала текст постанови .
 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшоввисновку про відсутність у  ОСОБА_1 поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 07 грудня 2020 року , у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаноїпостанови не підлягає задоволенню. 
Такий висновок повністю        узгоджується з позицією Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року вказав, що можливість поновлення строку на оскарження судового рішення не є необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.  
                            
Інших доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Богуславського районного суду Київської області від 07 грудня 2020 року, скаржником судуне надано. 
 
 При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
 
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП в разі відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.
 
Враховуючи вищевикладенета керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 
 
 П О С Т А Н О В И В:
 
В поновленні строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 07 грудня 2020 року щодо  ОСОБА_1  - відмовити.
 
Апеляційну скаргу  повернути ОСОБА_1 . 
 
     Постанова апеляційного суду є остаточною іоскарженню не підлягає

 
Суддя                                                       С.М.Рубан