ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року                                                                            м. Херсон
Номер справи: 766/19277/20 
Номер провадження: 22-ц/819/519/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,
суддів:                                          Кузнєцової О.А.,
Семиженка Г.В.,
сторони справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Херсонська міська рада, Виконавчий комітет Дніпровської районної в м. Херсоні ради
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 грудня 2020 року, ухвалену у складі судді Войцеховської Я.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської районної в м. Херсоні ради про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення майнових прав
встановив:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Херсонської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської районної в м. Херсоні ради про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення майнових прав.
Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху на підставі статті 185 ЦПК України, як подану без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього ж Кодексу, з наданням строку для усунення зазначених недоліків.
Ухвалою суду від 29 грудня 2020 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1 як неподану на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України у зв`язку із не усуненням недоліків у встановлений ухвалою суду строк.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду щодо недодержання нею під час подання позовної заяви вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України та повернення позовної заяви із підстав не усунення відповідних недоліків не відповідають обставинам справи та зроблені без урахування положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення її як члена сім`ї воїна, який загинув у Другій світовій війні від сплати судового збору. 
Крім того, вказала на те, що суд першої інстанції, повертаючи їй позовну заяву, порушує її право на доступ до правосуддя та грубо порушує норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в їх числі ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові) (пункт 6 частини 1 статті 353 ЦПК України). 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства позовна заява за своїм змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у статті 175 ЦПК України, та до неї позивач повинен додати документи, зазначені в статті 177 ЦПК України.
Згідно зі статтею 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви буз руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Повертаючи позивачеві заяву як неподану, суд виходив з того, що вона не усунула недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.
Зазначені недоліки суд навів в ухвалі від 01 грудня 2020 року, копію якої позивач отримала 03 грудня 2020 року, що підтверджено її особистим підписом на супровідному листі (а.с.21).
Недоліками, які належало усунути позивачеві, суд вважав що: позивачем не обґрунтований розрахунок суми, яку вона просить стягнути з відповідачів; не зазначено доказів, що підтверджують спричинення відповідачем моральних страждань; позивачем не повно викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено коли саме їй стало відомо про порушення її прав та про оскаржувані рішення; відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; також відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Крім наведеного вище суд, зазначив, що згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
При цьому, роз`яснив позивачеві, що нею заявлено дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, за які підлягає сплата судового збору за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
11 грудня 2020 року  ОСОБА_1 подала до Херсонського міського суду відзив на ухвалу суду від 01 грудня 2020 року про залишення її позовної заяви без руху. Позивач вказала про недопустимість надмірного формалізму до передбачених законом вимог, та вважає, що підстав для залишення позовної заяви відсутні. Також зазначила, що як член сім`ї воїна, що загинув у Великій Вітчизняній війні, звільняється від сплати судового збору, як це передбачено статтею 5 Закону України «Про судовий збір».
Суд першої інстанції ухвалою від 29 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 визнав неподаною та повернув позивачеві.
При цьому суд не зважив на викладені позивачем у відзиві аргументи щодо відповідності змісту поданої нею позовної заяви вимогам процесуального законодавства та звільнені її від сплати судового збору, і на думку колегії суддів, свідчить про формальний підхід судді до цього питання.
Пунктом 4 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.
Із змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви вбачається, що позивач просить суд здійснити захист її прав та інтересів шляхом визнання рішень виконавчих комітетів недійсними та відшкодування моральної шкоди.
Жодний із наведених способів захисту прав та інтересів не суперечить закону, не є некоректним та при необхідності може бути уточненим в процесі судового розгляду в порядку, визначеному процесуальним законом.
Судом зазначено, що в порушення вимог частини третьої статті 175 ЦПК України, викладених у пунктах 3, 5, 6 та 10 цієї норми, позовна заява ОСОБА_1 не містить обґрунтований розрахунок суми, яку вона просить стягнути з відповідачів, не зазначено доказів, що підтверджують спричинення відповідачем моральних страждань, не повно викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено коли саме їй стало відомо про порушення її прав та про оскаржувані рішення, відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, а також підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Наявний в справі відзив ОСОБА_1 свідчать про те, що вона не вважає за необхідне надавати суду наведену інформацію, в той час, як за змістом статей 229, 257 ЦПК України невиконання приписів зазначених норм процесуального права має відповідні процесуальні наслідки.
Так, відповідно до частини 2 статті 229 ЦПК України докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.
Згідно із пунктом 11 частини 1 статті 257 ЦПК України, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.
За приписами частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.
Суд зазначений обов`язок не виконав, не роз`яснив ОСОБА_1 необхідність вчинення наведених процесуальних дій та наслідки їх невчинення і дійшов передчасного висновку про те, що зазначенні недоліки позовної заяви є підставою для її повернення. 
При цьому, суд не позбавлений можливості вирішити всі ці питання в порядку проведення підготовчого засідання як це передбачено статтею 197 ЦПК України.
Вказавши на необхідність сплати судового збору, суд першої інстанції в порушення частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не зазначив точної суми судового збору, яку необхідно сплатити позивачці. Також суд першої інстанції не надав, жодної оцінки твердженню позивача про наявність у неї пільг щодо сплати судового збору.
Усі наведені вище порушення норм процесуального права свідчать про невжиття судом належних заходів для забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, що призвело до ухвалення судового рішення, яке позивач вважає несправедливим та незрозумілим.
Враховуючи, що відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави на основі основних засад (принципів) цивільного судочинства, яким оскаржуване судове рішення не відповідає, колегія суддів дійшла висновку про те, що постановлена судом ухвала підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (для вирішення питання відкриття провадження), як це передбачено пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 29 грудня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (для вирішення питання відкриття провадження).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                                                                          І.В. Вейтас

Судді:                                                            О.А. Кузнєцова

                                                                                                  Г.В. Семиженко