ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

19 січня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 736/991/20
Головуючий у першій інстанції - Кутовий Ю. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/61/21

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді - Бобрової І.О.,
суддів - Шитченко Н.В., Висоцької Н.В.

сторони справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

місце ухвалення судом першої інстанції заочного рішення - м. Корюківка,
дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення -15.10.2020,

                                           У С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 28.12.2011 в розмірі 136495,53 грн та 2102 грн судових витрат. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та підписала заяву № б/н від 28.12.2011. Таким чином між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, за яким відповідачці було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 800 грн, видано у користування кредитну картку.
При підписанні анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис у заяві. Цією заявою підтверджується той факт, що відповідачка була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяли  на момент підписання нею анкети-заяви та були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Свої зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі, проте ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, не надавала своєчасно банку грошові кошти на погашення використаного кредиту, у зв`язку з чим станом на 30.06.2020 утворилась заборгованість в загальній сумі 163910,59 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 506,20 грн, пені в розмірі 6100 грн, заборгованості за  нарахованими відсотками в сумі 157304,39 грн. Звертаючись з позовом позивач просив стягнути з відповідачки частину суми заборгованості за кредитом, яка становить 136495,53 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 506,20 грн, заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом за період з 28.12.2011 по 30.05.2019 в сумі 135989,33 грн. 

Заочним рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 28.12.2011 у розмірі 506,20 грн та 7,77 грн судового збору.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне та необ`єктивне дослідження всіх обставин справи без належної оцінки доказів по справі. Скаржник зазначає, що підписавши анкету-заяву, відповідачка погодилась, що ця заява разом з Умовами та правилами надання послуг ПриватБанком, а також Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Висновки місцевого суду про те, що укладений договір не містить підписів відповідачки під Умовами та правилами надання банківських послуг, скаржник вважає безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічно розміщеними умовами та правилами закон не вимагає. Позивач стверджує, що ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору була належним чином повідомлена про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків. Користуючись грошима та частково сплачуючи заборгованість, відповідачка фактично прийняла пропозицію банку, засвідчила своє бажання укласти кредитний договір та погодилась з його формою та умовами, нею не спростовано жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та ознайомлення з його умовами, та з матеріалів справи такі обставини не вбачаються, доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідачка не надала. Суд не взяв до уваги, що в справі містяться надані банком витяг з Умов та правил, у редакції, що діяла на момент підписання ОСОБА_1 , та той факт, що відповідачка зобов`язалась самостійно знайомитися з їх змінами на офіційному сайті банку www.privatbank.ua.

Правом на подачу відзиву відповідачка не скористалась.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частин 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення 506,20 грн заборгованості за кредитом не оскаржується, тому, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Судове рішення в оскаржуваній частині вимогам ст. 263 ЦПК України відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не місять підтверджень того, що відповідачка була ознайомлена з конкретними, запропонованими їй Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, на які банк посилався як на підставу своїх вимог, вони не містять підпису відповідачки, а заява від 28.12.2011, що підписана ОСОБА_1 , не містить домовленості сторін про встановлені відсотки за користування кредитом. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена, яка встановлена, зокрема, у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Водночас, враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, а також з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд обґрунтовано дійшов висновку про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у сумі 506,20 грн.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 28.12.2011 ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 24).
За текстом вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 погодилась з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. В заяві відповідачка виявила бажання оформити платіжну картку «Кредитка «Універсальна», бажаний кредитний ліміт за карткою зазначила у розмірі 80 грн, ознайомилась в письмовому вигляді і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, зобов`язується самостійно знайомитись зі змінами Умов і Тарифів на офіційному сайті банку www.privatbank.ua.
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , датою старту карткового рахунку вказано 28.12.2011, при цьому було збільшено кредитний ліміт до  600 грн, цього ж дня його зменшено до 300 грн, після неодноразової зміни кредитного ліміту, його було зменшено 07.11.2019 до 0 грн (а. с. 22).
Згідно з довідкою банку про надання кредитних карток за кредитним договором № б/н, що був підписаний між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , їй було видано одну банківську картку, яка була відкрита 28.12.2011 з терміном дії до останнього дня листопада 2015 року (а.с. 23).
З розрахунку, наданого банком до позовної заяви, вбачається, що станом на 30.06.2020 за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість в загальній сумі 163910,59 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 506,20 грн, пені в розмірі 6100 грн, заборгованості за  нарахованими відсотками в сумі 157304,39 грн. Суму до стягнення в розрахунку визначено в розмірі 136495,53 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 506,20 грн, заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом за період з 28.12.2011 по 30.05.2019 в сумі 135989,33 грн (а.с. 9-16).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з статтею 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставкає незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Зобов`язання перед банком ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у результаті чого виникла заборгованість. Однак, у підписаній нею анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, відсутні порядок, розміри та умови нарахування процентів, у тому числі за порушення зобов`язання. З розрахунку заборгованості та виписки за договором вбачається, що відповідачка на погашення заборгованості частково повертала надані банком кошти. У зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виникнення у ОСОБА_1 договірного зобов`язання в частині повернення фактично отриманих у позивача коштів. Договір, виконаний частково, не може вважатися неукладеним (постанова ВП ВС у справі №338/180/17 від 05.06.2018).

Пред`являючи вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», де визначені умови щодо кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» (а.с. 25) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 26-49). Банк стверджував, що відповідачка була ознайомлена з конкретною редакцією Умов, яка затверджена наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с.50-51), однак, даний наказ не може бути належним та допустимим доказом, оскільки вказані в ньому факти мали місце починаючи з 06.03.2010, тобто раніше моменту виникнення договірних відносин, він не містить будь-яких даних щодо ознайомлення з ним відповідачкою та інформації щодо її зобов`язань за кредитним договором

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови, що діяли саме на час підписання анкети-заяви, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Вказане відповідає правовому висновку висловленому Верховним Судом 26.02.2020 при розгляді справи № 335/2109/18.

Матеріали справи, не містять жодних даних щодо того, яку саме кредитну картку «Універсальна» відповідачка отримувала, який саме тарифний план діяв для цієї картки. Позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що саме додані до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент підписання нею вказаної заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

На думку колегії суддів, оцінюючи доводи позивача, про те, що заява позичальника разом з цими Умовами та Правилами становить укладений між ними кредитний договір, суд першої інстанції обґрунтовано дотримався правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, що роздруківка Умов та Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

До вказаних правовідносин в даному випадку неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача, (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з указаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову.

Використання ОСОБА_1 кредитної картки та часткове повернення нею коштів не свідчить про те, що вона знала і розуміла, як це передбачено вимогами законодавства, умови зміни розміру кредитного ліміту, порядку та розміру нарахування відсотків, отже, сам по собі факт користування такими коштами не породжує виникнення обов`язку сплати відсотків та інших нарахувань, крім суми фактично отриманих коштів. Подібного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 18.03.2019 у справі № 751/861/17-ц.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог банку в частині стягнення процентів та відсутність підстав для їх задоволення, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено позивачу в цій частині.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,

                                           П О С Т А Н О В И В:

Заочне рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає,крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду
                                                                                             І.О. Боброва

                                                                                             Н.В. Висоцька
  
                                                                                             Н.В. Шитченко

Повний текст постанови складений 19.01.2021.