ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3807/21 Справа № 2-2036/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Куцевол  В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2021 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.
               при секретарі – Кругман А.М. 

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2021 року по справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:
       
       У серпні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі — ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку на їх пред`явлення до виконання. 
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2020 року у задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів було відмовлено.
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2021 року заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про поновлення строку задоволено. Поновлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строк пред`явлення до виконання виконавчих листів, що видані 28 травня 2015 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська на виконання рішення суду від 28 квітня 2014 року у цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
       Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з апеляційною скаргою, в якій просили ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про поновлення строку, зазначаючи про грубе порушення судом норм процесуального права. 
       Апеляційна скарга обґрунтована тим, що правові підстави для задоволення заяви відсутні. Наголошували на тому, що виконавчий лист було подано до виконання поза межами визначеного законодавством строку, а тому підстави для його поновлення відсутні. 
       11 березня 2021 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками по їх оцінці. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Задовольняючи заяву ТОВ “ОТП Факторинг Україна” суд першої інстанції виходив з того, що вона обґрунтована, а заявником доведена наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
       Відповідно до частин 1, 2 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
       Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
       Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
       Однак, позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовує обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.
       Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2014 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задоволені частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу за кредитним договором №ML-300/1636/2006 від 06 травня 2006 року в розмірі 3 877 966,39 грн. 
       На виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2014 року, судом 28 травня 2015 року видано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» два виконавчі листи у відношенні боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.2 а.с.164,201).
       При видачі виконавчих листів суд вказав, що строк їх пред`явлення до виконання становить один рік з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 28 листопада 2014 року до 28 листопада 2015 року.
       Згідно з доданими представником боржників до апеляційної скарги копій виконавчого листа та повідомлення державного виконавця від 05 жовтня 2016 року (т.2 а.с.201-202), виконавчий лист у відношенні боржника ОСОБА_1 було пред`явлено до виконання стягувачем 04 жовтня 2016 року до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (т.2 а.с.202). 
       05 жовтня 2016 року головним державним виконавцем цього відділу Русецькою О.О. складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу (ВП №52542738), оскільки стягувачем пропущено строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
       Сам виконавчий лист у відношенні боржника ОСОБА_1 містить дві відмітки державних виконавців про повернення виконавчого листа, одну від 05 жовтня 2016 року за пропуском строку пред`явлення до виконання, іншу від 03 жовтня 2016 року – за подання виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.
       11 січня 2018 року стягувач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою, про повернення йому оригіналів виконавчих листів у відношенні обох боржників та надання постанови про відмову у відкритті виконавчих проваджень (ВП №52542738, ВП №52542542), про існування яких він дізнався з витягів з Реєстру виконавчих проваджень, що датовані 27 червня 2017 року (т.2 а.с.175).
       Листом від 23 січня 2018 року за №02.1-47/782 відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повідомив стягувача, що 05 жовтня 2016 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого листа у відношенні боржника ОСОБА_1 стягувачеві, яку, разом із оригіналом виконавчого листа, надіслав на юридичну адресу товариства, однак докази отримання вказаних документів стягувачем відсутні, через що виконавчий документ слід вважати втраченим при пересилці поштою (т.2 а.с.179).
       Листом від 22 січня 2018 року за №02.1-47/739 відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повідомив стягувача, що 04 жовтня 2016 року державним виконавцем прийнято постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом у відношенні боржника ОСОБА_2 стягувачеві, яку, разом із оригіналом виконавчого листа, надіслав на юридичну адресу Товариства 12 жовтня 2016 року (т.2 а.с.178). Поштове відправлення на адресу відділу не поверталось, а виконавчий лист повторно на виконання не находив.
       Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.
       Згідно ст.127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
       Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
       Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
       Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
       З заяви ТОВ “ОТП Факторинг Україна” та матеріалів справи вбачається достатньо підстав для її задоволення в частині поновлення строку.
       Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги, які не спростовують висновки суду першої інстанції, спрямовані на незгоду із судовим рішенням у справі та власним тлумачення норм матеріального і процесуального права.
       Колегія суддів враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
       Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v.France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
       Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга заявника не містить.
       Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 
п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення. 

       Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 січня 2021 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

               Судді:                                                        Куценко Т.Р. 

                                                                               Макаров М.О.