ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1405/21 Справа № 200/3624/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року
по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:
В липні 2019 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
       Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 12 жовтня 2013 року у розмірі 57059,37 грн., з яких: 17401,32 грн. – заборгованість за кредитом; 15384,45 – заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. – заборгованість за нарахованими відсотками; 20130,30 грн. – нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 950,00 грн. – нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 – штраф (фіксована частина); 2693,30 грн. – штраф (процентна складова).
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Приватбанк» у рахунок повернення судових витрат судовий збір у розмірі 1921 грн.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
       У відзиві АТ КБ “ПриватБанк” на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року у повному обсязі. 
       Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ “ПриватБанк”, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем було порушено умови користування кредитними коштами, а саме не виконані зобов`язання стосовно погашення кредиту та сплати процентів за його користування, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08 квітня 2019 року, з урахуванням відсотків становить 57059,37 грн.
Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 12 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг – кредиту.
Кредитний договір складають заява, підписана відповідачем, Умови надання і Правила банківських послуг та Тарифи Банку. 
       Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості .
       Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
       Також, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» було надано суду першої інстанції «Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку», в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, адреса реєстрації, номери засобів зв`язку (а.с. 8). 
       Однак, з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк вбачається, що у ній відсутні жодні відмітки, які б давали можливість встановити яку саме банківську послугу з використанням платіжної картки ОСОБА_1 побажав отримати.
Також, у зазначеній Анкеті-заяві в графі «Желаемый кредитный лимит по платежной карте» відсутні будь-які позначки з сумою бажаного кредитного ліміту.
Отже, позивачем не надано суду жодних доказів, що між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, із зазначеним у позові кредитним лімітом.
При цьому, у Анкеті-заяві та інших матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач дійсно отримав будь-яку кредитну картку та користувався нею. 
Між тим, позивачем на підтвердження позовних вимог долучено до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна” та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, однак надані Тарифи та Умови та правила відповідачем не підписані.
Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані банком на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку – 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву - анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредита та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Тобто, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період – з часу виникнення спірних правовідносин (12.10.2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11.03.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19 Верховний Суд України викладена аналогічна правова позиція про неможливість застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період – з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату заборгованості за простроченим тілом кредита, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Тобто, за матеріалами справи неможливо встановити розмір кредитного ліміту встановленого на картку, а тому апеляційний суд позбавлений можливості визначити розмір заборгованості за договором, оскільки його розрахунок виходить безпосередньо з розміру наданого банком кредиту. 
Таким чином, представлений банком розрахунок заборгованості у розмірі 57059,37грн., колегія суддів не може прийняти до уваги.
       Дослідивши надані банком документи колегія суддів встановила певні розбіжності, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити, в якому розмірі банком було надано кредитні кошти відповідачу, оскільки відповідно до бланку Анкети-заявки позичальником не було зазначено розмір бажаного кредитного ліміту, тоді як в позові банком вказано 5000,00грн. 
       За таких обставин Анкета-заява на яку посилається позивач не є належним доказом, який підтверджував би факт укладення договору на вказаних позивачем умовах.
       Таким чином, в матеріалах справи відсутні відомості про укладення кредитного договору, в яких би чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.
       Будь-яких інших доказів на підтвердження кредитних зобов`язань відповідача перед Банком суду надано не було.
       Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  ОСОБА_1  підлягає задоволенню, а заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року скасуванню.
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2881,50 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року - скасувати.
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості - відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь  ОСОБА_1  судові витрати у розмірі 2881,50 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова