ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 березня 2021 року           справа №200/2241/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Ястребової Л.В., Гайдара А.В., Компанієць І.Д.,
секретар Сізонов Є.С.,
за участі представника позивача Гордєєва О.Є.,
представника відповідача Пономарьова А.О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №200/2241/20-а (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В., складене у повному обсязі 12 жовтня 2020 року у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Донметсплав» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу відповідача,-

                                                     УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому із урахуванням уточнення позовних вимог просив: визнати протиправними дії ГУ ДПС у Донецькій області щодо включення ТОВ «Донметсплав» до підрозділу А (як підприємство яке має не менше трьох критеріїв високого ступеню ризику); визнати протиправними та скасувати з моменту складання:
план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків ГУ ДПС у Донецькій області на 2020 рік у частині перевірки ТОВ «Донметсплав»; обґрунтування включення ТОВ «Донметсплав» до плану-графіку проведення документальних перевірок платників податків ГУ ДПС у Донецькій області на 2020 рік; інформаційно-аналітичну довідку стосовно діяльності ТОВ «Донметсплав», яка була надана для узгодження плану-графіку перевірок платників податків ГУ ДПС у Донецькій області на 2020 рік;
визнати протиправними дії ГУ ДПС у Донецькій області щодо включення ТОВ «Донметсплав» до Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік та зобов`язати ГУ ДПС у Донецькій області утриматися від прийняття в подальшому протиправних рішень, що суперечать Конституції України та законодавству України; зобов`язати ГУ ДПС у Донецькій області виключити ТОВ «Донметсплав» з Плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік; визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ ГУ ДПС у Донецькій області від 28.01.2020 р. № 207 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Донметсплав», як такий, що прийнятий контролюючим органом за відсутності підстав для проведення перевірки ТОВ «Донметсплав» (а.с. 1-3, 124-128).
В обґрунтування позову зазначив, що під час складання наказу відповідачем безпідставно було віднесено позивача до категорії - середнє підприємство та відповідно п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України тривалість перевірки не повинно перевищувати 10 робочих днів. Позивач вказує, що контролюючий орган не мав достатніх підстав для віднесення підприємства до категорії платників з високим ризиком несплати податків, безпідставно включено позивача до підрозділу А і безпідставно включено до Плану-графіка перевірок на 2020 рік підприємство, яке не має трьох критеріїв високого ступеню ризику. Позивач зазначає, що в спірному наказі адреса позивача не відповідає запису у Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (виписка з реєстру додається), яка повинна бути зазначена на вимогу п. 81.1 ст.81 Податкового кодексу України. На копії спірного наказу, що була надіслана на адресу позивача, відсутні дата засвідчення копії та ініціали особи, яка засвідчує копію. Крім того, позивач вказує, що спірний наказ складений із порушенням вимог ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а саме порушення періодичності здійснення планових заходів державного нагляду у зв`язку із тим, що попередній плановий захід відбувався з 26.12.2018 по 07.02.2019. Позивач зазначає, що плановий захід в даному випадку повинен проводитись не частіше ніж раз на три роки. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо включення ТОВ «Донметсплав» до підрозділу А (як підприємство яке має не менше трьох критеріїв високого ступеню ризику). Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо включення ТОВ «Донметсплав» до Плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДПС у Донецькій області від 28.01.2020 р. № 207 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Донметсплав». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 182-187).
Не погодившись з таким рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, вважає, що судом не повно з`ясовано усі обставини справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що не погоджується з висновком суду щодо відсутності у позивача 3-х критеріїв високого ступеня ризику та обсягу доходів понад 20 млн. грн., у зв`язку з чим повинне включатися до плану – графіка один раз на календарний рік. Звертає увагу, що показники для визначення критерію ризику були порівняні з основним видом КВЕД 24.42 «Виробництво алюмінію» та зроблений розрахунок податкової віддачи з врахуванням показників Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 1 півріччя 2019 року. Також зазначає, що відповідно до показників за 9 місяців 2019 року за критеріям відбору Товариство залишається в числі ризикових. Крім того, оскільки середня кількість працівників на підприємстві складає 55 осіб, під критерії суб`єкта малого підприємництва по кількості осіб позивач не відноситься, відповідно до суб`єкта великого підприємництва також не відноситься, тобто підприємство належить до суб`єкта середнього підприємництва (а.с. 194-195).
Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити. Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Донметсплав» є юридичною особою, ЄДРПОУ 25099465, зареєстровано за адресою м. Слов`янськ, вул. Ростроповича Мстислава, буд. 74А (а.с. 10-13)
28.01.2020 року ГУ ДПС у Донецькій області прийнято наказ № 207 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Донметсплав». Відповідно наказу, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.77.1,77.4 ст.77 п.82.1 ст.82 ПК України, плану графіку проведення планових документальних перевірок платників податків на 2020 рік, було наказано провести документальну планову виїзну перевірку позивача з 27.02.2020 тривалістю 20 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.10.2018 по 30.09.2019 з метою перевірки питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення, сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 5).
Відповідачем на підставі зазначеного наказу, були виписані направлення на перевірку від 03.02.2020 №190, від 07.02.2020 №240, 241, 239 та повідомлення від 30.01.2020 №97 про проведення перевірки. Направлення на перевірку мають відмітки про вручення головному бухгалтеру позивача 27.02.2020 11-09 год. Також на направленнях на перевірку міститься відмітка про недопущення до перевірки у зв`язку з чим складено акт про відмову в допуску до проведення перевірки (а.с. 55-58, 62).
27.02.2020 року відповідачем складено акт №419/05-99-05-15-14/25099465 про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки, який підписано посадовими особами позивача (а.с. 59-61).
Листом від 13.05.2020 №1305 /2020-2 позивач направив до відповідача запит на доступ до публічної інформації, у якому просив надати наступні копії документів:
- витяг з проекту плану-графіку документальних перевірок на 2020 рік що стосується позивача;
- інформаційно-аналітичну довідку, що була надана відповідачем до ДПС України разом із проектом плану-графіку;
- обґрунтування підстав включення позивача до плану-графіку перевірок на 2020 рік;
- наказ голови ДПС України «Про затвердження плану-графіку на 2020 рік»;
- наказ голови ДПС України від 12.07.2019 №14 « Про затвердження положення про головне управління ДПС у Донецькій області» з усіма додатками та підписами;
- наказ в.о. голови ДПС України від 12.02.2020 №81 з усіма додатками та підписами (а.с. 97)
Листом від 19.05.2020 №41836/10/05-99-05-15-15 відповідач на вказаний запит надав відповідь, у якому повідомив позивача, що його включено до плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2020 рік відповідно до статті 77 розділу ІІ Податкового кодексу України.
Позивача включено до підрозділу А, як підприємство яке має не менше трьох критеріїв високого ступеню ризику та обсяги доходів понад 20 млн. грн.
Перший критерій, рівень сплати податку на прибуток нижчий на 50 відсотків та більше за рівень сплати податку по відповідній галузі (2,36-0,055=2,305).
Другий критерій здійснення операцій з реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) нижче собівартості. Здійснено операції з реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) нижче собівартості (43 273 тис. грн. - 46 826 тис. грн. = 3 553 тис. грн.).
Третій критерій декларування експортних/імпортних операцій без фактичного здійснення таких операцій. Згідно з даними декларацій з податку на додану вартість за період з січня по червень 2019 року сума операцій за нульовою ставкою (експортних операцій) складає 32940640 грн., тоді як сума експортних операцій згідно з даними АІС «Податковий блок» по митним деклараціям за даний період складає 31424705 грн. Сума розбіжностей по експортним операціям між даними податкової звітності та даними митних декларацій складає 1515935 грн. (а.с. 130-132).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п. 75.1 ст. 75 ПК України).
Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Згідно п. 77.1 ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Відповідно до п. 77.2 ст. 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.
Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 року № 524 затверджений Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі - Порядок № 524).
Відповідно до п. 1 розділу І Порядку № 524 річний план-графік для документальних планових перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, складається відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ Податкового кодексу України.
Як встановлено судами, підставою для включення в план-графік стало визначення відповідачем позивача середнім підприємством та підприємством яке має не менше трьох критеріїв високого ступеню ризику.
Стосовно не погодження апелянта з висновком суду щодо відсутності у позивача 3-х критеріїв високого ступеня ризику та обсягу доходів понад 20 млн. грн., у зв`язку з чим повинне включатися до плану – графіка один раз на календарний рік та що показники для визначення критерію ризику були порівняні з основним видом КВЕД 24.42 «Виробництво алюмінію» та зроблений розрахунок податкової віддачи з врахуванням показників Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 1 півріччя 2019 року, суд зазначає наступне.
Згідно розд. III Порядку до розділів І, ІІ плану-графіка включаються платники податків реального сектору економіки, які провадять фінансово-господарську діяльність, сплачують податки та взяті на облік в контролюючих органах як платники податків за основним місцем обліку, або щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, або які знаходяться у стані зміни свого місцезнаходження.
Формування переліку платників податків до розділів І, ІІ плану-графіка проводиться за критеріями ризиків згідно з вимогами пункту 5 цього розділу, у тому числі за даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС. При коригуванні плану-графіка враховуються показники за останній податковий (звітний) період.
При формуванні плану-графіка на наступний рік враховуються показники за результатами діяльності платника податків за 9 місяців поточного року. Якщо податковим (звітним) періодом для податку на прибуток платника податків є календарний рік, при плануванні враховуються показники за попередній рік.
До плану-графіка включаються платники податків, які за результатами господарської діяльності мають найбільші ризики несплати до бюджету податків та зборів, платежів.
До підрозділу А насамперед включаються платники податків, які мають не менше трьох критеріїв високого ступеня ризику та обсяги доходів або обсяги постачання для… інших ГУ ДФС - дорівнюють або більше 20 млн. грн. (у розрахунку на рік).
Критерії відбору платників податків - юридичних осіб наведені у п. 5 розд. ІІІ Порядку, відповідно до якого до платників податків, зокрема:
1) з високим ступенем ризику відносяться ті платники, в яких:
рівень зростання податку на прибуток нижчий на 50 та більше відсотків за рівень зростання доходів платника податків, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування;
рівень сплати податку на прибуток нижчий на 50 та більше відсотків за рівень сплати податку за відповідною галуззю; рівень сплати податку на додану вартість нижчий на 50 та більше відсотків за рівень сплати податку за відповідною галуззю;
наявність відносин з контрагентами, які знаходяться в розшуку, або ліквідовані, або визнані банкрутами, якщо сума таких операцій перевищує 5 млн. грн. або перевищує 5 відсотків загальних обсягів постачання, але не менше 100 тис. грн.;
наявність інформації про не підтвердження реального здійснення операції з придбання із сумою податку на додану вартість понад 1 млн. грн. або понад 5 відсотків загального обсягу податкового кредиту, але не менше 100 тис. грн.;
наявність розбіжностей у платника податків згідно із системою автоматизованого співставлення податкового зобов`язання та податкового кредиту у розрізі контрагентів (завищення податкового кредиту) у сумі понад 1 млн. грн. або понад 5 відсотків загальних обсягів податкового кредиту, але не менше 100 тис. грн.;
здійснення зовнішньоекономічних операцій через нерезидентів - засновників та нерезидентів, зареєстрованих в офшорних зонах, за непрямими поставками у сумі операцій понад 5 млн. грн. або понад 5 відсотків загальних обсягів постачання, але не менше 100 тис. грн.;
наявність інформації правоохоронних органів, структурних підрозділів органів ДФС про ухилення від оподаткування та/або щодо взаємовідносин із платниками податків:
які мають ознаки фіктивності або стосовно яких розпочато досудове розслідування у кримінальних провадженнях, які пов`язані з фіктивним підприємництвом;
реєстрацію яких скасовано у судовому порядку;
стосовно яких встановлено факт неподання податкової звітності протягом двох податкових (звітних) періодів;
які знаходяться в розшуку;
які визнані банкрутами;
стосовно яких розпочато досудове розслідування у кримінальних провадженнях, які пов`язані з ухиленням від сплати податків, зборів (платежів), єдиного внеску та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
щодо яких порушено кримінальні справи, які пов`язані з ухиленням від сплати податків, зборів (платежів), єдиного внеску та страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
здійснення виплати доходів (відсотки, роялті, лізингові платежі тощо) нерезидентам, зареєстрованим в офшорних зонах;
інші витрати перевищують 30 відсотків загальних витрат операційної діяльності;
декларування обсягу нарахованих/виплачених доходів нерезидента, з яких не утримано суми податку, за винятком дивідендів, понад 10 млн. грн.;
декларування від`ємного значення фінансового результату від операційної діяльності;
наявність у органів ДФС оригіналів розрахункових документів, що не передані до органів ДФС дротовими або бездротовими каналами зв`язку у вигляді електронних копій розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані;
наявність інформації про ухилення від оподаткування, отриманої із зовнішніх джерел;
здійснення платниками податків коригування звітності шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці понад 30 відсотків;
здійснення операцій з реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) нижче собівартості;
різниця між собівартістю реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) та чистим доходом від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не перевищує 10 відсотків собівартості реалізованої продукції;
декларування експортних та/або імпортних операцій без фактичного здійснення таких операцій;
зростання удвічі та більше кредиторської заборгованості за продукцію (товари, роботи, послуги) протягом двох попередніх (звітних) років при зростанні запасів;
сума інших операційних витрат, витрат на збут та адміністративних витрат перевищує собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг);
інші операційні витрати перевищують суму матеріальних затрат та витрат на оплату праці.
Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що періодичність проведення перевірок залежить від ступеня ризику діяльності платника податків, однак з урахуванням строків давності, визначених п. 102.1 ст. 102 ПК України та процедура включення підприємства до плану-графіка може вважатися такою, що проведена у повній відповідності до вимог чинного законодавства, якщо контролюючий орган при відборі підприємств, зокрема, належним чином сформував та направив до ДФС України наступні документи:
- Проект річного плану-графіка;
- Інформаційно-аналітичну довідку підприємства;
- Обґрунтування підстав включення підприємства до плану-графіка.
Суд першої інстанції вірно взяв до уваги, що відповідно до інформаційно - аналітичної довідки щодо діяльності підприємств, відповідачем при підготовці пропозицій до плану-графіку на 2020 рік були враховані показники за результатами діяльності платника податків за 6 місяців 2019 року, замість встановлених Порядком №524 - 9 місяців 2019 року. (а.с. 133-134).
Крім того, визначення відповідачем першого критерія, рівень сплати податку на прибуток нижчий на 50 відсотків та більше за рівень сплати податку по відповідній галузі (2,36-0,055=2,305), суд зазначає, що у наданій суду інформаційно-аналітичної довідці та в листі від 19.05.2020 №41836/10/05-99-05-15-15 (про розгляд запиту на отримання публічної інформації) відсутні відомості, з якою галуззю порівнював відповідач, звідки були взяті відомості. 
До того ж, оскільки для обрахунку критеріїв ризику відповідачем було враховано показники за 6 місяців замість 9 то відповідно й висновки щодо визначення цих критеріїв ризику неправомірні, відповідно й висновки відповідача, що стали підставою для включення позивача до підрозділу А (як підприємство яке має не менше трьох критеріїв високого ступеню ризику) є неправомірними, та відповідно позовна вимога про визнання протиправними дії відповідача щодо включення до підрозділу А (як підприємство яке має не менше трьох критеріїв високого ступеню ризику) підлягає задоволенню.
Щодо доводу апелянта, що оскільки середня кількість працівників на підприємстві складає 55 осіб, під критерії суб`єкта малого підприємництва по кількості осіб позивач не відноситься, відповідно до суб`єкта великого підприємництва також не відноситься, тобто підприємство належить до суб`єкта середнього підприємництва, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.
Відповідно до п.2 ст.2 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» для цілей цього Закону підприємства (крім бюджетних установ) можуть належати до мікропідприємств, малих, середніх або великих підприємств.
Мікропідприємствами є підприємства, показники яких на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких критеріїв:
балансова вартість активів - до 350 тисяч євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - до 700 тисяч євро;
середня кількість працівників - до 10 осіб.
Малими є підприємства, які не відповідають критеріям для мікропідприємств та показники яких на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких критеріїв:
балансова вартість активів - до 4 мільйонів євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - до 8 мільйонів євро;
середня кількість працівників - до 50 осіб.
Середніми є підприємства, які не відповідають критеріям для малих підприємств та показники яких на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких критеріїв:
балансова вартість активів - до 20 мільйонів євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - до 40 мільйонів євро;
середня кількість працівників - до 250 осіб.
Великими є підприємства, які не відповідають критеріям для середніх підприємств та показники яких на дату складання річної фінансової звітності за рік, що передує звітному, відповідають щонайменше двом із таких критеріїв:
балансова вартість активів - понад 20 мільйонів євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - понад 40 мільйонів євро;
середня кількість працівників - понад 250 осіб.
Як встановлено матеріалами справи, відповідно до Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 2018 рік, балансова вартість активів склала 0,906 мільйонів євро (29,162 млн. грн.), чистий дохід від реалізації продуктів (товарів, робіт, послуг) - 5,197 млн.євро (167,034) (а.с. 6)
Для визначення відповідності критеріям, встановленим у євро, застосовується офіційний курс гривні щодо іноземних валют (середній за період), розрахований на підставі курсів Національного банку, що встановлювалися для євро протягом відповідного року
Середній курс євро за 2018 рік зазначений на сайті національного банку України та складає 3214,29 грн. за 100 євро (а.с. 14)
Таким чином, суд погоджується з доводом позивача, що він відноситься до малого підприємства, та відповідно відповідач неправомірно його відніс до середнього підприємства.
Відповідно до п. 82.1.ст. 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.
Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.
Згідно наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 28.01.2020 року №207 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Донметсплав», перевірку необхідно було провести з 27.02.2020 тривалістю 20 робочих днів. А отже, оскільки позивач належить до малих підприємств, тому відповідно до п. 82.1.ст. 82 ПК України, тривалість перевірки не повинна була перевищувати 10 робочих днів. У зв`язку з викладеним відповідачем не вірно визначено тривалість перевірки.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що лише дотримання контролюючим органом встановлених умов та порядку прийняття контролюючим органом рішень про проведення перевірок може бути належною підставою наказу про проведення перевірки, а отже позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 28.01.2020 р. №207 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Донметсплав» підлягають задоволенню.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції по суті прийнято правильно, тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2020 року у справі №200/2241/20-а - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 22 березня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                                              Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                                          А.В. Гайдар

                                                                                                                            І.Д. Компанієць