ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2585/21 Справа № 203/4151/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.,
         суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В., 
         за участю секретаря Заворотного К.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Єлізавети Євгеніївни, заінтересовані особи: Центральний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії та постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є. Є., заінтересовані: особи Центральний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області.
В обґрунтування скарги  ОСОБА_1 посилалась на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року з неї було стягнуто судовий збір в розмірі 2 603 грн. За наслідками розгляду її клопотання, ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2020 року було зупинено виконання вказаної постанови апеляційного суду. Не зважаючи на це, постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є.Є. було відкрито виконавче провадження ВП № 61053291 з примусового стягнення судового збору, а в подальшому накладено арешт на грошові кошти на всі її банківські рахунки, в тому числі на картковий рахунок, за яким вона отримує пенсію. Такі дії державного виконавця є незаконними, порушують її права, а тому просила суд визнати незаконними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є. Є. щодо накладання арешту на її рахунки; визнати незаконними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області щодо стягнення з неї коштів; визнати незаконною та скасувати постанову, винесену 23 січня 2020 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є. Є., про відкриття виконавчого провадження, зобов`язати скасувати постанову про арешт коштів на її рахунках та стягнути з Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області моральну шкоду у сумі 1000 грн.
Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є. Є. про визнання незаконними дій державного виконавця, визнання та скасування постанов державного виконавця та зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її скаргу у повному обсязі, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу Центральний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, у провадженні Кіровського районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 203/4419/17 (провадження №2/0203/339/2018) за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа – уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про стягнення заборгованості за вкладом, відшкодування моральної шкоди. 
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантоване відшкодування за вкладом відповідно до Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за договором банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» від 06 квітня 2016 року №980-027-000003519 у сумі 21193,94 грн., інфляційні в сумі 4140,73 грн., три відсотки річних у сумі 868,60 грн., разом – 26 203,27 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь держави судовий збір у сумі 1 762 грн. (а.с. 16-18).
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено. Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа – Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" про стягнення заборгованості за вкладом, відшкодування моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2643 грн. (а.с. 19-22).
На виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судового збору Кіровським районним судом міста Дніпропетровська 08 січня 2020 року було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є. Є. від 23 січня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 61053291 з примусового виконання вказаного виконавчого документа (а.с. 12).
Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2020 року зупинено виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року у цивільній справі №203/4419/17 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору (а.с. 52-54).
Постановами старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є. Є. від 24 вересня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 61053291 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 13).
Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є. Є.у виконавчому провадженні ВП № 61053291 від 22 жовтня 2020 року зупинено вчинення виконавчих дій на підставі п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» згідно ухвали Верховного Суду від 18 лютого 2020 року (а.с. 15).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 зазначеного закону до виконавчих документів належать виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 432 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
З матеріалів справи вбачається, що ухвала про зупинення виконавчого провадження була постановлена судом касаційної інстанції 18 лютого 2020 року, а постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем до її постановлення, а саме 23 січня 2020 року, тобто державний виконавець обґрунтовано, відповідно до вимог закону, відкрив виконавче провадження № 6105391.
Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (частина 2 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно із частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата (пенсійні виплати) повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
Заробітна плата (пенсійні виплати) в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».
Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.
Отже, виплата установою працівникам заробітної плати (пенсії) має пріоритет перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства. Накладення ж арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати (пенсії) та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача, на оплату праці.
Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону 1404-VIII забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 151 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати (пенсії) та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19 та від 10 жовтня 2019 року № 916/1572/19.
Пстановами державного виконавця від 24 вересня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 61053291 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. 
Вказана постанова містить застереження, що арешт накладається на всі грошові кошти, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 13, 14).
У поданій скарзі ОСОБА_1 вказує, що державним виконавцем накладено арешт на її пенсійний картковий рахунок, між тим заявник не скористалась своїм правом, передбаченим частинами 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на звернення із заявою про зняття арешту із наданням документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання, тобто є рахунком, на якій нараховується пенсія. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Згідно ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.
Згідно ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю, зокрема, про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій.
Всупереч вказаним вимогам закону, заявником ОСОБА_1 не було доведено факту направлення до державного виконавця ухвали Верховного Суду від 18 лютого 2020 року про зупинення виконання судового рішення, на підставі якого здійснювалось стягнення, державна виконавча служба не була учасником вказаної цивільної справи, доказів повідомлення державного виконавця про існування підстав для зупинення виконавчих дій на час ухвалення ним постанови про арешт коштів боржника не надано. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що державний виконавець правомірно здійснював дії з виконання виконавчого листа.
На підставі ч. 4 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчих дій не тягне за собою скасування постанови про арешт коштів на рахунках боржника.
Оскільки за розгляду скарги не встановлено порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», а процесуальні рішення та дії державного виконавця відповідають вимогам вказаного закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтовнаого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .
Наведене спростовує доводи апеляційної скраги заявника про безпідставну відмову судом першої інстанції у задоволенні скарги на дії та постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є. Є.
Слід зазначити, постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року було скасовано рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2019 року, яка перебуває на виконанні. Провадження у справі № 203/4419/17 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа – Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» закрито (а.с. 55-67).
Згідно п.5 ч.1 ст. 39 Закону України “Про виконавче провадження” скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ є підставою для закінчення виконавчого провадження, а наслідком закінчення виконавчого провадження є зняття арешту з майна (коштів) боржника (ч.2 ст. 40 Закону України “Про виконавче провадження”).
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків ухвали суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність ухвали суду в апеляційній скарзі не наведено, тому ухвалу суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді