УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
13 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 620/4142/18
адміністративне провадження № К/9901/691/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача – Бевзенка В. М.,
суддів:                    Рибачука А. І., Шарапи В. М.,
перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі № 620/4142/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У 2018 році ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі – відповідач), третя особа - Чернігівський обласний військовий комісаріат, в якому просив:
- визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача, виражене у формі протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 111 від 09.11.2018 щодо відмови позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 позовну заяву задоволено. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на підставі частини 2 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.
06.01.2021 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, надіслана 04.01.2021, у якій скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 і направити справу для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження до суду апеляційної інстанції.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.
За приписами статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Одним з принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо дотримання процесуальних строків.
Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту такої скарги, в тому числі процесуальних строків подачі апеляційної скарги.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, колегія суддів зазначає, що у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Крім того, у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia) суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".
Отже з огляду на встановлені обставини, неоскарження відповідачем рішення суду першої інстанції у строк, встановлений процесуальним законом, порушує принцип «належного урядування» що є недопустимим.
Водночас, у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: "…Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Частиною третьою статті 3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За приписами частини другої статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 та його копію було отримано відповідачем 05.02.2019, а з даною апеляційною скаргою Міністерство оборони України, яке є суб`єктом владних повноважень, звернулось до суду лише 05 лютого 2020 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.
Отже, відповідачем подано апеляційну скаргу після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, оскільки згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, повний текст рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 оприлюднено 04.02.2019, однак апеляційну скаргу надіслано засобами поштового зв`язку 05.02.2020.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі, передбачених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.
Отже, враховуючи те, що скаржником подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшовши висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 299 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм матеріального і процесуального права не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись пунктом 5 частини першої, частини другої статті 333 КАС України, суд
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2020 у справі № 620/4142/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                                          В. М. Бевзенко
Судді                                                                                                              А. І. Рибачук
                                                                                                              В. М. Шарапа