П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

______________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 814/1400/18	
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Єщенка О.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі ГУПФУ) та визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ щодо не проведення майору запасу ОСОБА_1 перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення йому пенсії з 29 грудня 2017 року з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску від 18 грудня 2017 року №350/174/308/692/ПС, довідки військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску майора ОСОБА_1 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/693/ПС, витягу з роздавальних відомостей грошового забезпечення майора ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/1472/ПС, та витягу з роздавальних відомостей грошового забезпечення майора ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/1473/ПС, з якої сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язано ГУПФУ повторно розглянути заяву майора запасу ОСОБА_1 від 29.01.2017 року про проведення перерахунку розміру грошового забезпечення для призначення та виплатити йому пенсії з 29 грудня 2017 року з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску ОСОБА_1 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/692/ПС, довідки військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску майора ОСОБА_1 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/693/ПС, витягу з роздавальних відомостей грошового забезпечення майора ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/1472/ПС, та витягу з роздавальних відомостей грошового забезпечення майора ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/1473/ПС, з якої сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язано ГУПФУ провести перерахунок розміру грошового забезпечення майора запасу ОСОБА_1 для цілей перерахунку призначення його пенсії та виплачувати пенсію з 29 грудня 2017 року з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску майора ОСОБА_1 , №350/174/308/692/ПС, довідки військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску майора ОСОБА_1 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/693/ПС, витяту з роздавалъних відомостей грошового забезпечення майора ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/1472/ПС, та витягу з роздавальних відомостей грошового забезпечення майора ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/1473/ПС, з якої сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 08 жовтня 2018 року на виконання вказаного рішення від 29 серпня 2018 року видано виконавчі листи.
07 жовтня 2020 року від позивача до суду першої інстанції надійшла заява про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування вказаної заяви було зазначено, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 по справі № 814/1400/18 ГУПФУ не виконується вже два роки, а саме – відповідачем не проведено перерахунку розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 для цілей перерахунку його пенсії та не виплачується пенсія з 29 грудня 2017 року з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску майора ОСОБА_1 , від 18 жовтня 2017 року №350/174/308/692/ПС, довідки військової частини НОМЕР_1 про сплату єдиного соціального внеску майора ОСОБА_1 від 18 грудня 2017 року № 350/174/308/693/ПС, витяту з роздавальних відомостей грошового забезпечення майора ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/1472/ПС, та витягу з роздавальних відомостей грошового забезпечення майора ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_2 від 18 грудня 2017 року №350/174/308/1473/ПС, з якої сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року вказана заява була залишена без задоволення.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив її скасувати та прийняти постанову про задоволення вказаної заяви.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.
Приймаючи спірну ухвалу суд першої інстанції посилався на відсутність процесуальної можливості встановлення судового контролю за відповідною заявою позивача вже після постановлення рішення у справі.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками та зазначає, що положеннями статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З аналізу наведеного вбачається, що положення статті 382 КАС України не передбачають заборону встановлення судового контролю вже після винесення рішення суду по суті спору.
Колегія суддів зазначає, що процесуальне законодавство містить наступні види  судового контролю  за виконанням  судового  рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт  про  виконання  судового  рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС  України).
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС  України  мають на меті забезпечення належного виконання  судового  рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання  судового  рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать  про  протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням  судового  рішення в цій справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС  України  спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання  судового рішення, виключає можливість застосування загального  судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.  Судовий контроль  за виконанням  судового  рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС  України,  який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання  судового  рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції  України судове  рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання  судового  рішення у визначеному законом порядку.  Контроль  за виконанням  судового  рішення здійснює суд.
Отже,  судове  рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових  судових  рішень.
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання (на думку позивача)  судового  рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством  про  виконавче провадження та КАС  України.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду по справі № 520/1744/18 від 30 грудня 2020 року.
З вищезазначених підстав колегія суддів не приймає до уваги і посилання суду першої інстанції під час прийняття спірної ухвали на ту обставину, що у рішенні суду в даній справі вже було вирішено питання щодо судового контролю за його виконанням, оскільки наявність/відсутність підстав для встановлення судового контролю може бути різним в різний період часу, що має значення в даних спірних правовідносинах, оскільки рішення по суті було винесено в серпні 2018 року, а спірна заява про встановлення судового контролю подана в жовтні 2020 року.
Суд першої інстанції, приймаючи спірну ухвалу, також зазначав, що відповідач в запереченнях на заяву позивача вказав, що ОСОБА_1 проведено перерахунок та виплату різниці пенсії з 29 грудня 2017 року по 01 січня 2018 року, таким чином відповідачем рішення суду від 29 серпня 2018 року по справі № 814/1400/18 виконано відповідно до покладених судом зобов`язань в межах повноважень визначених чинним законодавством. В підтвердження проведеного перерахунку та виплати пенсії відповідач надав відповідні докази. В задоволенні заяви позивача відповідач просив відмовити.
Водночас, колегія суддів зазначає, що на підтвердження вказаного виконання рішення суду ГУПФУ було надано лише розрахунок пенсії за вислугу років позивача та розрахунок на доплату його пенсії у розмірі 261,40 грн., що з урахуванням обґрунтування позовних вимог ( ОСОБА_1 зазначав, що при призначенні пенсії (виплата необмежена у часі) не враховано щомісячну грошову винагороду) не може вважатись належним та достатнім підтвердженням виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року, факт якого (виконання) і повинен бути встановлений за результатом поданого ГУПФУ звіту  про  виконання  судового  рішення.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у пункті 18 рішення від 12 травня 2011 року у справі «Ліпісвіцька проти  України» (заява11944/05) звернув увагу й на те, що  судове  та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (див. пункт 197 рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від  судового  розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (див. пункти 24- 27 рішення від 13 червня 2006 року у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), N 2132/02).
У пункті 25 рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Шаренок проти  України» (заява35087/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на  судовий  захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання  судове  рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Отже, виконання  судового  рішення має розглядатися як невід`ємна частина  «судового  процесу» для цілей статті 6 Конвенції  про  захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (див. п. 34 рішення у справі «Бурдов проти Росії»,  заява  № 589498/0).
Колегія суддів наголошує, що кінцева належна мета будь-якого судового процесу та виконавчого провадження, як його наслідок, є виконання судового рішення в повному обсязі та без жодних штучних процедурних затримок, якою (затримкою), на думку колегії суддів, і є відмова в зобов`язанні подати звіт про виконання судового рішення в даній справі.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи було порушено норми процесуального права, а тому, відповідно до ст.317 КАС України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а спірна заява задоволенню.
Керуючись статтями: 308, 309, 315, 317, 322, 325, 382 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року – скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю – задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на протязі 10 (десяти) робочих днів з дати отримання копії даної постанови подати Миколаївському окружному адміністративного суду звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року по даній справі №814/1400/18.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя 	 	Федусик А.Г.	
Судді	    	Єщенко О.В.   Шевчук О.А.