Справа № 447/938/14-ц                        Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М. 
Провадження № 22-ц/811/423/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 січня 2021 року м.Львів 
          Справа №  447/547/14
   Провадження № 22ц/811/423/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.
секретар Іванова О.О.
з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

розглянув  апеляційні скарги ОСОБА_1 та Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»
на рішення Миколаївського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Миколаєві 16 грудня 2019 року у складі судді   Карбовніка І.М.,
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Львівській області, ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», з участю третьої особи: ОСОБА_5 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, -    

встановив:        
Позивач звернулася з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 15 липня 2013 року відбулася ДТП за участі автомобіля марки «Рено» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки «Хюндай» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під його (позивача) керуванням. Внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні ушкодження. Вказує, що ДТП трапилася внаслідок неналежного утримання автодороги. У зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою йому (позивачу) завдано майнову шкоду, яка згідно висновку автотоварознавчого дослідження становить 80 679,23 грн. Стверджує, що йому також завдано моральну шкоду. З урахуванням збільшених позовних вимог, прийнятих судом просив стягнути з Служби автомобільних доріг у Львівській області та Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в його користь   80 679,23 грн. майнової шкоди,   14 768 грн.- 3% річних, 131 019 грн. втрат від інфляції та 10 000 грн. моральної шкоди. 
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 80 679,23 грн. майнової шкоди.
В решті позову відмовлено.
Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».
ОСОБА_1  вважає рішення суду незаконними та необґрунтованими, такими що порушує його законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм матеріального права.Просить скасувати рішення суду в частині відмови в стягненні 14 768 грн.- 3% річних, 131 019 грн. втрат від інфляції та 10 000 грн. та в цій часині ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.
ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що між сторонами немає договірних зобов`язань. Зазначає, що власником усіх автодоріг загального користування державного значення у Львівській області є Служба автомобільних доріг у Львівській області, а не ДП «Львівський облавтодор», саме тому державне підприємство не може нести відповідальність за деліктним зобов`язанням та є неналежним відповідачем у справі. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що матеріальна та моральна шкода завдана ДП «Львівський облавтодор», а також причинно-наслідкового зв`язку між шкодою, завданого внаслідок згаданого ДТП та діями (бездіяльністю) ДП «Львівський облавтодор». Також ОСОБА_1 не надано доказів притягнення до відповідальності за наслідками ДТП працівників ДП «Львівський облавтодор». ДП «Львіський облавтодор» не притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення умов та правил експлуатації відрізку дороги, на якій сталася ДТП. Вказує, що забруднення дороги виникло безпосередньо перед ДТП, тому ДП «Львівський облавтодор» не мало можливості ліквідувати засміченість протягом визначеного нормами терміну. До ДП «Львівський облавтодор» не поступало приписів та зауважень щодо експлуатаційного утримання відрізку дороги, на якому сталася ДТП. Стверджує, що ДП «Львівський облавтодор» є лише однією із підрядних організацій, що діє за завданнями замовника та в межах виділеного фінансування. Зазначає, що згідно довідки про ДТП №9202165 від 16 липня 2013 року причиною такої стало перевищення безпечної швидкості та виїзд автомобіля під керуванням ОСОБА_6 на смугу зустрічного руху.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить відхилити.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.
15 липня 2013 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «Рено», державник реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки «Хюндай», державник реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області залишено в силі постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до матеріалів справи відсутній елемент складу правопрушення - вина щодо наслідків ДТП. 
Постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30 березня 1994 року закріплено обов`язок дорожньо-експлуатаційних організацій відшкодовувати збитки власникам транспортних засобів, якщо ДТП сталася внаслідок незадовільного утримання доріг. 
Встановлено, що відповідно до акту обстеження дорожніх умов на ділянці ДТП виявлено недоліки які сприяли вчиненню ДТП, а саме: відсутність огородження.
15 лютого 2013 року Службою автомобільних доріг у Львівській області (замовник) та ДП «Львівський облавтодор» укладено договір про надання послуг з поточного ремонту (дрібний, середній) та експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області. 
Згідно п. 6.3.3. цього договору підрядник зобов`язаний забезпечити першочергове надання послуг, пов`язаних з усуненням або недопущенням виникнення аварійно-небезпечних ситуацій, та з експлуатаційним станом доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області. 
Відповідно до п.п. 7.4, 7.5 договору у разі виникнення дорожньо-транспортних пригод, пов`язаних з незадовільним експлуатаційним станом автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Львівської області, підрядник бере на себе зобов`язання щодо врегулювання спорів та відшкодування матеріальних збитків. Підрядник бере на себе зобов`язання з врегулювання спорів при виникненні дорожньо-транспортної пригоди, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків, які виникли на дорогах під час надання послуг.
Згідно із ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. 
Відповідно до ст. 9 цього Закону до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізних переїздів. 
Ці правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів. 
Згідно із статутом ДП «Львівський облавтодор» здійснює будівництво, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування, виконання відповідних державних програм. Предметом діяльності підприємства є, в тому числі, виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання а втомобі льних доріг.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
З акту обстеження дорожніх умов вбачається, що на ділянці автомобільної дороги 572 км + 950 м, у місці де відбулося зіткнення та ДТП за участю позивача та ОСОБА_5 , комісією встановлені недоліки в утриманні дороги, які необхідно усунути для забезпечення безпеки дорожнього руху та які сприяли скоєнню дорожньо-транспортної пригоди (або вплинули на тяжкість її наслідків), а саме: відсутнє дорожнє огородження.
Встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_5 виїхав на смугу зустрічного руху та відбулося зіткнення за автомобілем позивача, конкретно в тому місці, де було відсутнє дорожнє огородження.
В постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2014 року зазначено, що ДТП сталася не з вини ОСОБА_5 , а з причин неналежного утримання автодороги, через відсутність дорожнього огородження в тому місці, де проїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_5 і при наявності якого ДТП б не сталося.
Висновком судової дорожньо-технічної експертизи № 2251 від 24 квітня 2018 року встановлено, що ділянка автодороги, де сталася ДТП, за своїми техніко-експлуатаційними показниками та організацією дорожнього руху не відповідала вимогам регламентуючих документів і не забезпечувала безпеку руху транспортних засобів з дозволеною швидкістю, оскільки на смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_5 були наявні маслянисті чи бензинові плями, а дорожнє металеве огородження на роздільній смузі перед перехрестям було зруйноване та відсутнє.
Дорожньо-експлуатаційні служби повинні були ліквідувати засміченість дорожнього покриття дороги протягом доби з моменту виявлення, а пошкоджені і відсутні елементи дорожнього огородження необхідно було замінити протягом 5 діб з моменту виявлення даних дефектів. Автомобільні дороги повинні на період їх експлуатації підтримуватися дорожньо-експлуатаційними службами у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження транспортному засобу позивача - вартість відновлювального ремонту внаслідок ДТП становить 80 679,23 грн.
Оскільки відповідальність за шкоду, завдану внаслідок незадовільного утримання автомобільної дороги на себе за договором взяло ДП «Львівський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України», то з цього відповідача суд вірно стягнув завдану позивачу шкоду в розмірі 80 679, 23 грн.
Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Судом вірно встановлено, що між сторонами немає договірних зобов`язань. На підставі цього, ОСОБА_7 відмовлено в позові в частині стягнення з відповідачів на його користь 14 768,00 грн.- 3% річних та 131 019 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачами йому завдано моральну шкоду. 
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 80 679,23 грн. майнової шкоди.
Відмова у задоволенні частини позовних вимог судом мотивована і ґрунтується на доказах і вимогах закону.
З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись  ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:
       
Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 26 січня 2021 року.

Головуючий 

Судді