ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року	Львів	Справа № 308/8150/20 пров. № А/857/15972/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Запотічного І.І., Макарика В.Я.,
за участю секретаря судового засідання:    Омеляновської Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2020 року, ухвалене суддею Шумило Н.Б. у м.Ужгороді Закарпатської області о 17:41, у справі № 308/8150/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- 
                                                          ВСТАНОВИВ:
14 серпня 2020 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача – Управління Держпраці у Закарпатській області, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №ЗК/273/1371/АВ/ПТ/ПС від 31.07.2020.
В обґрунтування позовних вимог покликається на неналежне повідомлення відповідачем про розгляд справи про адміністративне правопорушення, що є порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності, та на накладення адміністративного стягнення поза межами встановленого ст. 38 КУпАП строку.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки факту, що належним доказом усунення зафіксованим в акті перевірки порушень є результати повторної перевірки, отже в даному випадку оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення від 31 липня 2020 року винесена головним державним інспектором в межах двомісячного строку, оскільки перебіг строку накладення адміністративного стягнення розпочався з 27 липня 2020 року – з дати складення протоколк про адміністративне правопорушення.
Крім того, зазначає, що у зв`язку з виявленням у діяльності Довжанської сільської ради порушення законодавства про працю України, головним державним інспектором Управління Держпраці Севч В.Є. позивачу внесено припис про усунення виявлених порушень від 14.02.2020 №ЗК/105/1371/АВ/П, встановивши строк усунення – до 29.02.2020.
З метою перевірки вимог згаданого припису Управлінням Держпраці видано наказ від 16.07.2020 №84 про проведення інспекційного відвідування Довжанської сільської ради. На підставі наказу оформлено направлення від 16.07.2020 №478, період проведення відвідування зазначено з 27 липня по 31 липня 2020 року. В ході інпекційного відвідування встановлено невиконання позивачем вимог припису, про що складено акт, від підпису якого позивач відмовився. Крім того, інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення, від підсису якого, згідно доводів скаржника, позивач також відмовився. Водночас, вказує на належне повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом скерування 27.07.2020  на адресу голови Довжанської сільської ради повідомлення.
В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді з урахуванням особливостей, визначених ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України для розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної  скарги слід відмовити з наступних підстав.
Судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 14 лютого 2020 року головним інспектором управління Держпраці у Закарпатській області Севч Володимиром Євгеновичем проведено інспекційне відвідування Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області, головою вказаної сільської ради згідно рішення №1 від 09.01.2020 про початок повноважень сільського голови є ОСОБА_1 , що підтверджено копією акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЗК/105/1371/АВ від 14.02.2020.
За результатами вказаної перевірки інспектором праці Севч В.Є. 14.02.2020 було складено протокол про адміністративне правопорушення № ЗК/105/1371/АВ/П/ПТ від 14.02.2020 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП у зв`язку із виявленням порушення ч. 1 ст. 117 КЗпП, п.5 ст. 41 КЗпП та складено припис про усунення виявлених порушень від 14.02.2020 № ЗК/105/1371/АВ/П, вимогами якого є усунення порушень ч.1 ст.116 КЗпП, ч.1 ст. 117 КЗпП, п. 5 ст. 41 КЗпП до 29.02.2020 (а.с.19).
Листом сільського голови Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області вих.№02-12/109 від 27.02.2020 було повідомлено управління Держпраці в Закарпатській області про неможливість виконання припису про усунення виявлених порушень від 14.02.2020 № ЗК/105/1371/АВ/П (а.с.26).
Відповідно до направлення на проведення інспекційного відвідування №478 від 16.07.2020, виданого  на підставі наказу від 16.07.2020 №84, управлінням Держпраці у Закарпатській області направлено до Довжанської сільської ради для проведення інспекційного відвідування з метою перевірки виконання вимог припису №ЗК105/1371/АВ/П від 14.02.2020 головного державного інспектора Севч В.Є. Строк поведення перевірки  з 27 липня 2020 року по 31 липня 2020 року.
За результатами вказаної перевірки головним державним інспектором Севч В.Є. складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЗК/105/1371/АВ від 27.07.2020, яким зафіксовано факт невиконання позивачем припису №ЗК105/1371/АВ/П від 14.02.2020 (а.с.15-16).
Невиконання вимог припису слугувало підставою складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення №ЗК/273/1371/АВ/П/ПТ від 27.07.2020 за ст. 188-6 КУпАП (а.с.17).
Постановою головного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Севча В.Є №ЗК/273/1371/АВ/ПТ/ПС від 31.07.2020 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 188-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн (а.с.11).
ОСОБА_1 , вважаючи постанову по справі про про адміністративне правопорушення №ЗК/273/1371/АВ/ПТ/ПС від 31.07.2020 протиправною, звернувся до суду з вимогою про її скасування.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (частина друга статті 33 КУпАП).
Положеннями статті 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містяться в статті 256 КУпАП, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Згідно тверджень позивача, посадовою особою відповідача фактично інспекційне відвідування не здійснювалось, протокол про адміністративне правопорушення та акт інспекційного відвідування складено за його відсутності, згадані документи отримано засобами поштового зв`язку лише 31 липня 2020 року, чим позбавлено його як особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, права бути присутнім під час розгляду справи та надавати відповідні пояснення.
Покликання скаржника на те, що позивач відмовився від отримання Акту та Протоколу, в якому містились дані про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки доказів того, що під час складання протоколу ОСОБА_1 був присутній відповідачем не надано.
Саме лише формальне зазначення у Протоколі та Акті про відмову від підписання та про відмову від надання пояснень не можуть свідчити про дійсне перебування цієї особи при складані таких документів.
Крім того, у Акті наявна інформація, що такий надісланий поштою із зазначенням номера поштового відправлення, 28.07.2020.
Судом за штриховим ідентифікатором 89600 0958315 0, зазначеним на квитанції, номер якої узгоджується із номером, вказаним на акті, відслідковано дату вручення особі поштового відправлення із повідомленням щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, актом та протоколом – 30.07.2020 о 19:00.
Згадана поштова кореспонденція отримана адресатом після реєстрації вхідної кореспонденції Довжанською сільською радою за вх. № 206 від 31.07.2020.
Частиною першою статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка, зокрема, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.
Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Колегія суддів звертає увагу на різницю між «повідомленням» і «надісланням повідомлення» та приходить висновку, що використання будь-якого із способів повинно мати наслідком доведення до відома / сповіщення суб`єктів господарювання та роботодавців про розгляд їх справи.
Встановлення обов`язку завчасного повідомлення обумовлено необхідністю надання суб`єктам господарювання та роботодавцям можливості належним чином підготуватися до захисту своїх прав та у разі необхідності скористатися правом на отримання професійної правничої допомоги.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.
При цьому, суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що обраний відповідачем спосіб повідомлення позивача не є єдино можливим, а його використання не виключає можливості паралельного використання будь-якого іншого альтернативного способу належного доведення до відома позивачу інформації про розгляд його справи, наприклад телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.
З`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також зважає на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.
Відповідачем не надано доказів того, що станом на 31 липня 2020 року, тобто на час прийняття оскаржуваної постанови, у нього були відомості про належне повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Доказів навмисного уникнення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять та відповідачем таких не надано.
Отже, враховуючи в сукупності вищезазначені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувану постанову всупереч ст. 268 КУпАП відповідачем було винесено за відсутності позивача та інформації про його своєчасне сповіщення про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, складання протоколу та розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності позивача та без належного повідомлення останнього про місце та час такого розгляду є самостійною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Вказані висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, що викладені у постановах від 17 жовтня 2018 року, 21 березня 2019 року по справах №№405/7568/16, 489/1004/17 відповідно.
Щодо строків накладення адміністративного стягнення колегія суддів виходить з наступного.
Частиною першою статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
В постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17 зазначено, що «триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону».
У справі, що розглядається, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-6 КУпАП. Об`єктивна сторона цього складу правопорушення, полягає у невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу. Згадане порушення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відтак, це правопорушення буде закінченим з часу усунення зазначених у приписі порушень.
Невиконання вимог припису встановлено актом перевірки від 27 липня 2020 року та зафіксовано протоколом про адміністративне правопорушення від 27 липня 2020 року, тобто постанову винесено в межах двомісячного строку виявлення порушення, однак відповідачем не обґрунтовано обставин проведення перевірки з питання належного виконання вимог припису з минуванням понад п`ятимісячного строку з кінцевої дати, встановленої приписом та із значиним проміжком часу з дати отримання відповідних пояснень позивача щодо неможливості виконання його вимог.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 3 цієї статті за наслідками розгляду даної категорії справ суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваної постанови.
Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана позивачем постанова є необґрунтованою та протиправною, прийнятою з порушенням принципів, передбачених ч.2 ст.2 КАС України, що має наслідком її скасування.
Відповідно до частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Керуючись статтями 242, 271, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства Укаїни, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2020 року у справі № 308/8150/20 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	В. Я. Макарик  	
Постанова складена в повному обсязі 12.01.2021.