ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" лютого 2021 р.           Справа№ 910/2797/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Ткаченка Б.О. 

за участю секретаря судового засідання: Нікітенко А.В.
за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання від 25.02.2021
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік"
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 (повний текст рішення складено 08.09.2020)
у справі № 910/2797/20 (суддя Ярмак О.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон Транслізинг"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік"
про стягнення 4 386 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецвагон Транслізинг" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" про стягнення 4 386 000,00 грн заборгованості за послуги оренди по договору оренди залізничного рухомого складу № 2/2016/117 від 29.11.2016.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди залізничного рухомого складу № 2/2016/117 від 29.11.2016, укладеного між сторонами, щодо повної та своєчасної оплати відповідних платежів.

Короткий зміст рішень господарських судів та мотиви їх прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі №  910/2797/20 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон Транслізинг" 4 386 000,00 грн. заборгованості, 65 790,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Рішення мотивоване тим, що позивач належними та допустимими доказами довів факт надання відповідачу послуги з оренди піввагонів на суму 23042900,00 грн з яких відповідачем сплачено 18656900,00 грн, у зв`язку із чим несплаченою залишилась заборгованість в сумі 4386000,00 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі №910/2797/20 Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі № 910/2797/20, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон Транслізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" про стягнення 4 386 000,00 грн.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами
Скаржник вважає, що він звільнений від своїх зобов`язань за договором, оскільки з 17.03.2017 був позбавлений можливості користуватися вагонами, які було заблоковано на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні, про що позивач повідомлявся листом за вих. №  16/03-1 від 16.05.2017.
Також, скаржник наголошує, що акт виконаних робіт № 4, №  5/1, №  6/1 не були направлені скаржнику службою кур`єрської доставки, при цьому надані позивачем накладні кур`єрської доставки є підробкою. 

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у відзиві, наданому суду 01.12.2020, просив рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі № 910/2797/20 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення, вказав на те, що відповідач не надав, у т.ч. у визначені договором строки заперечення на акти № 4 від 31.03.2017, №  5/1 від 30.04.2017, № 6/1 від 31.05.2017, № 8 від 31.07.2017, тому вони вважаються прийнятими та підлягають оплаті.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги
Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2020 справу № 910/2797/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2020, у зв`язку із перебуванням судді Майданевича А.Г. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12.10.2020 справу № 910/2797/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі № 910/2797/20 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Скаржником протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази, що підтверджують доплату судового збору, шляхом подання відповідної заяви.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/2797/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Ходаківська І.П.
Враховуючи наведене вище, відповідно до вимог статті 262 Господарського процесуального кодексу України судова колегія визначилась про можливість відкриття апеляційного провадження у справі №910/2797/20.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі №  910/2797/20 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 17.12.2020.
Судове засідання 17.12.2020 не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Гаврилюка О.М. з 01.12.2020 на лікарняному.
28.12.2020, у зв`язку із виходом головуючого судді Гаврилюка О.М. з лікарняного, суд дійшов висновку про призначення справи № 910/2797/20 до розгляду.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2020 у зв`язку із перебуванням судді Ходаківської І.П., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, з 15.12.2020 по 31.12.2020, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/2797/20.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/2797/20 передано на розгляд колегії у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.12.2020 прийнято справу №910/2797/20 до провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О. Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі № 910/2797/20 у судовому засіданні 28.01.2021.
Також, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.12.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецвагон Транслізинг" про забезпечення позову у справі № 910/2797/20 задоволено частково. Накладено арешт на грошові кошти в межах суми стягнення у розмірі 4 386 000,00 грн., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" і знаходяться (обліковуються) на банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі № 910/2797/20  до 25.02.2021.

Позиції учасників справи
Представник відповідача у судовому засіданні 25.02.2021 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі № 910/2797/20  і прийняти нове судове рішення, відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Представник позивача у судовому засіданні 25.02.2021 заперечив проти доводів апеляційної скарги, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
17.03.2016 між позивачем - ТОВ "Спецвагон Транслізинг" (орендодавець) і відповідачем - ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік"   (орендар) укладено договір № 2/2016/117 оренди залізничного рухомого складу, за умовами якого орендодавець зобов`язаний передати, а орендар прийняти в оренду залізничний рухомий склад (далі - РС), технічно придатний до перевезень. Номери РС, кількість, модель, рік будови і вид РС вказуються в актах прийому-передачі до цього договору, які є його невід`ємною частиною (пункт 1.1).
Згідно з пунктом 2.1 договору, передача рухомого складу в оренду відбувається в місці(ях), визначених за угодою сторін цього договору, і оформлюється актом прийому-передачі, який підписується на залізничній станції України (на підконтрольній офіційній владі України території), погодженій сторонами. Датою початку оренди вважається дата підписання актів прийому-передачі. День підписання акта прийому-передачі вважається першим днем оренди.
Пунктом 2.3 передбачено, що після закінчення терміну оренди або у випадках дострокового відкликання/повернення РС з оренди, Орендар зобов`язаний повернути рухомий склад Орендодавцеві впродовж 30 календарних днів, по акту прийому-передачі з оренди, який підписується на залізничній станції Укрзалізниці, вказаній Орендодавцем. Датою повернення рухомого складу є дата підписання актів прийому-передачі, що відповідає календарному штемпелю дати прибуття РС на станцію вказану Орендодавцем. День підписання акту прийому-передачі з оренди вважається останнім днем оренди. Усі витрати по поверненню рухомого складу з оренди несе Орендар.
У пункті 3.2 договору встановлено обов`язки орендаря, відповідно до яких останній, зокрема, приймає РС орендодавця для перевезень по маршрутах, заздалегідь погоджених з орендодавцем (пункт 3.2.1); здійснює платежі Орендодавцю в сумах і термінах, визначеними цим договором (пункт 3.2.2); за свій рахунок робить технічне обслуговування (поточні ремонти) рухомого складу, підготовку під навантаження, поточні ремонти з відчепленням із заміною, ремонтом комплектуючих деталей рухомого складу, колісних пар, балки надресорної, бокової рами, автозчеплення, поглинаючого апарату (пункт 3.2.4); самостійно несе витрати, пов`язані з використанням рухомого складу в процесі його експлуатації (пункт 3.2.6); після припинення дії цього договору або на вимогу орендодавця, орендар повертає орендодавцеві рухомий склад впродовж 30 календарних днів у тому стані, в якому він його отримав в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, заздалегідь очищений від залишків вантажів, що перевозяться, при цьому складається акт прийому-передачі вагонів (пункт 3.2.8); оплачує залізничний тариф при відправці РС до місць проведення планових видів ремонтів із станцій вивантаження, а також залізничний тариф по території інших держав, окрім України, при поверненні РС з місць проведення планових ремонтів до станції навантаження (пункт 3.2.11).
При підписанні договору сторони погодили орендну плату у розмірі 550,00  гривень, в тому числі ПДВ, за один вагон на добу (п.5.2 договору).
Відповідно до пункту 5.3 договору орендна плата на умовах 100 % передоплати у наступному порядку: до 2-го числа поточного місяця оренди сплачується сума орендної плати за період з 1- го по 10-те число поточного місяця оренди; до 12-го числа поточного місяця оренди сплачується сума орендної плати за період з 10-го по 20-те число поточного місяця оренди; до 22-го числа поточного місяця оренди сплачується сума орендної плати за період з 20-го до кінця поточного місяця оренди.
Згідно положень п.5.9 договору, орендодавець направляє акт виконаних робіт  орендарю до 3-го числа місяця, наступного за звітним місяцем оренди. Орендар протягом 3-х днів з моменту отримання оригінала акта виконаних робіт, повинен узгодити і завірити його зі свого боку печаткою і направити його орендодавцю або надати вмотивовану відмову від його підписання, у випадку неповернення акта виконаних робіт протягом 10-ти банківських днів після його отримання орендарем, акт виконаних робіт вважається прийнятим без зауважень.
Форма оплати-безготівковий переказ на рахунок орендодавця, вказаний у договорі (п.5.10 договору).
Додатковою угодою № 1 від 30.12.2016 до договору сторони дійшли згоди збільшити розмір орендної плати, визначеної у п.5.2 договору, до 600,00 грн з ПДВ за один вагон за добу.
Згідно з Актом приймання-передачі вагонів від 01.12.2016 до договору позивач передав, а відповідач прийняв у користування 232 одиниці рухомого складу (на піввагони).
Відповідно до Актів приймання-передачі, підписаними у період з 21.12.2016 по 02.07.2017 відповідач поверну з оренди від 01.07.2017, 02.07.2017, 30.06.2017, 29.06.2017, 28.06.2017, 27.06.2017, 26.06.2017, 25.06.2017, 24.06.2017 відповідач повернув з оренди частину орендованого рухомого складу.
Додатковою угодою №3 від 07.07.2017 до договору сторони дійшли згоди з 01.04.2017 застосовувати орендну плату у розмірі 550,00 грн за добу за користування вагонами згідно переліку.
На виконання умов Договору позивач виставив відповідачу для оплати рахунки на попередню оплату вартості послуг з оренди вагонів: №  1254 від 07.12.2016 на суму 3 955 600,00 грн., № 6 від 04.01.2017 на суму 3 904 450,00 грн., № 52 від 13.01.2017 на суму 297 600,00 грн., №  98 від 23.01.2017 на суму 3 662 400,00 грн., № 281 від 20.02.2017 на суму 3 738 600,00 грн., № 337 від 07.03.2017 на суму 3 591 000,00 грн., №  464від 27.03.2017 на суму 3 330 000,00  грн., № 614 від 27.04.2017 на суму 3 385 200,00 грн., № 725 від 22.05.2017 на суму 3 258 000,00 грн., № 971 від 13.07.2017 на суму 1 326 500,00 грн., № 1024 від 24.07.2017 на суму 1 246 200,00 грн.
За надані послуги позивачем оформлено та передано для підписання відповідачу Акти виконаних робіт № 1 від 31.12.2016 на суму 3 950 100,00 грн., № 2 від 31.01.2017 на суму 4 144 200,00 грн., № 3 від 28.02.2017 на суму 3 468 600,00 грн., № 4 від 31.03.2017 на суму 3 512 400,00 грн., № 5 від 30.04.2017 на суму 2 082 600,00 грн., № 5/1 від 30.04.2017 на суму 1 206 000,00 грн., № 6 від 31.05.2017 на суму 2 131 800,00 грн., № 6/1 від 31.05.2017 на суму 1 246 200,00 грн., № 7 від 30.06.2017 на суму 1 581 250,00 грн., №  8 від 31.07.2017 на суму 70 950,00 грн., з яких акти виконаних робіт № 4, №  5/1, № 6/1, № 8 залишені без підписання.
Також враховуючи зменшення розміру орендної  плати сторонами відповідно до додаткової угоди № 3 від 07.07.2017 до договору підписано Акти коригування № 1, № 2 до акту № 5 від 30.04.2017, № 3, 4 до акту № 6 від 31.05.2017.
За період з грудня 2016р. по липень 2017р. позивачем було надано відповідачу послуги з оренди рухомого залізничного складу (піввагонів) на суму 23 042 900,00 грн., з яких сплачено 18 656 900,00 грн.
Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує про невиконане договірне зобов`язання відповідача щодо оплати 4 386 00,00 грн. вартості наданих послуг оренди, безпідставне та необґрунтоване не підписання відповідачем актів виконаних робіт № 4, №5/1, № 6/1, № 8 до договору, які направлялись кур`єрською доставкою, та за відсутності зауважень та заперечень, є підставою для здійснення розрахунків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
За вимогами ст. 525, 526 ЦК України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
 Відповідно до частини першої  статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно  ст. 773 ЦК України  наймач зобов`язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору.
Відповідно до абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України  з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Частиною 1 ст. 193 ГК України  встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
У відповідності до ст. 610 ЦК України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правомірно встановив, факт надання позивачем відповідачу послуг з оренди піввагонів на суму 23 042 900,00 грн, з яких відповідачем сплачено 18 656 900,00 грн, у зв`язку заборгованість становить 4 386 000,00 грн. 
Твердження скаржника щодо звільнення від сплати орендної плати з 16.03.2017 за користування 67 вагонами, оскільки з 17.03.2017 відповідач був позбавлений можливості користуватися вагонами, що було заблоковано на території, яка тимчасово непідконтрольна Україні, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане через обставини, за які він не відповідає.
При оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили чи у зв`язку з природними властивостями майна, що є об`єктом оренди тощо. Якщо у погіршенні цього майна або у створенні гірших умов користування ним винні обидві сторони за договором, розмір орендної плати також може бути зменшений, але лише у частині, яка відповідає вині орендодавця у зменшенні можливості користуватися майном.
Водночас, за встановлених судами попередніх інстанцій обставин, сторони при укладенні договору оренди, з подальшим внесенням до його умов змін згідно з додатковими угодами, урегулювали питання відповідальності сторін внаслідок настання певних обставин таким чином.
Відповідно до пункту 8.1 договору сторона звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, якщо воно стало наслідком дії обставин непереборної сили, які виникли безпосередньо після укладення цього договору, як-то: стихійні лиха, війни і військові дії, страйки, масові заворушення і хвилювання, аварії і краху, а також акти органів державної влади та/або управління, що роблять неможливим виконання договору. При цьому термін виконання зобов`язань за цим договором продовжується відповідно до часу, протягом якого діяли форс-мажорні обставини.
За змістом пункту 8.2 договору сторона, що посилається на форс-мажорні обставини, повинна негайно в письмовій формі повідомити іншу сторону про їх початок і закінчення з подальшим наданням, не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій, довідки Торгово-промислової палати України, яка підтверджує наявність і тривалість форс-мажорних обставин. Порушення зазначених умов позбавляє сторону права посилатися на форс-мажорні обставини.
За умовами додаткової угоди №2 від 07.02.2017 до договору №  2/2016/117 оренди залізничного рухомого складу від 17.03.2016 сторони доповнили договір пунктом 8.5, відповідно до якого у разі проходження РС по території проведення антитерористичної операції, визначеної відповідно до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 (з наступними змінами та доповненнями), а також  уздовж лінії зіткнення біля кордонів території АТО не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності орендаря за збереження рухомого складу у відповідності до даного договору (п.8.5.1), антитерористична операція, проведена відповідно до вказаного закону, не є обставиною непереборної сили (форс-мажором, форс-мажорною обставиною), або іншою обставиною, що звільняє та/або зменшує відповідальність орендаря, визначену договором (п.8.5.2 договору).
Свобода договору, відповідно до статті 3 ЦК, є однією із засад цивільного законодавства.
Статтею 6 ЦК передбачено право сторін укласти договір, який не передбачено актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право відступити в договорі від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або суті правовідносин сторін.
Отже, принцип свободи договору відповідно до статей 6, 627 ЦК є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.
Суперечність правочину (його частини) актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного правочину всупереч змісту чи суті правовідносин сторін; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Судом першої інстанції встановлено, що уклавши договір оренди з урахуванням змін до нього, сторони погодилися з передбаченими у ньому умовами щодо відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором і кожна зі сторін цього договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.
Крім того, відповідно до статей 42, 44 ГК підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.
За змістом цих правових норм у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.
Як правильно зауважив суд першої інстанції, ведення господарської діяльності на тимчасово непідконтрольних офіційній владі України територіях з початку проведення антитерористичної операції нероздільно пов`язано з підвищеним ризиком; у засобах масової інформації протягом 2014-2017 років висвітлювалася ситуація щодо ускладнення та тимчасове зупинення вантажного залізничного сполучення на тимчасово непідконтрольних офіційній владі України територіях; відповідач був обізнаний щодо настання можливих негативних наслідків у випадку використання вагонів, що є предметом договору оренди, на територіях Донецької і Луганської областей (як то простій вагонів на зазначених територіях) та, укладаючи договір та додаткові угоди до нього, добровільно, свідомо, самостійно, за власним волевиявленням погодився щодо прийняття на себе певних обов`язків, що відповідає вимогам чинного законодавства.
При цьому, передаючи в оренду майно, яке використовуватиметься на відповідних територіях протягом визначеного періоду, орендодавець вправі був розраховувати на отримання орендної плати, виходячи з презумпції того, що орендар станом на дату укладення договору був обізнаний про наведені вище обставини та усвідомлював весь спектр ризиків, з якими він може зіткнутися під час його виконання, а за приписами чинного законодавства всі ризики щодо здійснення господарської діяльності несе відповідний суб`єкт господарювання.
Щодо погодження актів виконаних робіт, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, акти виконаних робіт № 4, №5/1, № 6/1 були надіслані відповідачу службою кур`єрської доставки Express mail та отримані уповноваженим представником відповідача 13.05.2017 (акт № 5, № 5/1), 26.06.2017 (акт № 4), № 6/1 (08.06.2017). Акт №8 від 31.07.2017 був наданий представнику відповідача наручно разом з листом №С-59 від 07.08.2017, в якому викладено прохання щодо їх підписання та зворотнього відправлення одного екземпляра позивачу, факт отримання засвідчено підписом представника відповідача "Орехов В.И. 11.08.2017".
Твердження скаржника про підробку кур`єрських накладних колегією суддів визнано безпідставними, оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження зазначених доводів.
Відповідно до положень п.5.9 договору, орендодавець направляє акт виконаних робіт  орендарю до 3-го числа місяця, наступного за звітним місяцем оренди. Орендар протягом 3-х днів з моменту отримання оригінала акта виконаних робіт, повинен узгодити і завірити його зі свого боку печаткою і направити його орендодавцю або надати вмотивовану відмову від його підписання, у випадку неповернення акта виконаних робіт протягом 10-ти банківських днів після його отримання орендарем, акт виконаних робіт вважається прийнятим без зауважень.
Враховуючи, що заперечень проти підписання вказаних актів, відповідачем не надано, такі акти, в розумінні п.5.9 договору, вважаються прийнятими без зауважень та є підставою для їх оплати.
З огляду на викладене, судом першої інстанції було правомірно задоволено позовні вимоги.
Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі №  910/2797/20 законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній     скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято відповідно до вимог матеріального та процесуального права, підстав його зміни або скасування не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі №  910/2797/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі № 910/2797/20 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі № 910/2797/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.09.2020 у справі №  910/2797/20 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортна Компанія "Бізнестранслогістік".
4. Справу № 910/2797/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Текст постанови складено та підписано 16.03.2021 у зв`язку із перебуванням суддів Гаврилюка О.М. та Суліма В.В. у Національній школі суддів України у зв`язку із підготовкою суддів апеляційних господарських судів для підтримання кваліфікації з 01.03.2021 по 05.03.2021; у зв`язку із участю Гаврилюка О.М. у роботі ХVІІІ черговому з`їзді суддів України з 09.03.2021 по 11.03.2021; перебуванням судді Гаврилюка О.М. у відпустці 12.03.2021; перебуванням судді Ткаченка Б.О. у відпустці до 15.03.2021, включно.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                Б.О. Ткаченко