ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
Іменем України

17 березня 2021 року м. Херсон
Єдиний унікальний номер справи: 658/2236/20
Номер провадження: 22-ц/819/563/21
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого - Радченка С.В.,
суддів:  Кузнєцової О.А., Семиженка Г.В.
секретар Плохотніченко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу   ОСОБА_3 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 грудня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Подіновської Г.В., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Каховський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції
У липні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 02.10.2010 року по 30.05.2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.06.2013 року з нього щомісячно стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 30.05.2018 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області було винесено рішення у відповідності до якого з нього щомісячно стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час позивач не має можливості сплачувати встановлений рішенням суду розмір аліментів, оскільки він знову одружився та має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у відповідності до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.10.2019 року він був визнаний усиновлювачем неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньки його теперішньої дружини від першого шлюбу. Посилаючись на наведене, просив зменшити розмір аліментів стягнутих за рішенням суду від 30.05.2018 року на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття - до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 грудня 2020 року позов задоволено частково.Зменшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30 травня 2018 року по справі № 658/660/18 з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 05 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття - до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів у спірних правовідносинах, оскільки у позивача змінився сімейний стан і на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На зазначене рішення суду  ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів зміну його матеріального становища внаслідок зміни сімейного стану.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

У письмовому відзиві, який надійшов на адресу суду, ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду, як законне та обґрунтоване, без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30.05.2013 року було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.06.2013 року з нього щомісячно стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 30.05.2018 року Каховським міськрайонним судом Херсонської області було винесено рішення у відповідності до якого з нього щомісячно стягуються аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
17.11.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 було зареєстровано шлюб (а.с.8).
Від даного шлюбу ОСОБА_2 має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у відповідності до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.10.2019 року позивача було оголошено усиновлювачем неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).
Згідно відомостей з Державного реєстру осіб-платників податків, інформація про доходи ОСОБА_2 відсутня (а.с.19).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що  підлягає задоволенню, з огляду на таке.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .
Частиною 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
У ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З аналізу даних норм слідує, що підставою для зміни розміру аліментів є зміна сімейного чи майнового стану одного з батьків, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, яка сталася виключно після ухвалення рішення про стягнення аліментів.
Задовольняючи позов суд першої інстанції, послався на те, що у позивача змінився сімейний стан, так як після стягнення з нього аліментів за рішенням суду, у нього народився син та він усиновив доньку дружини від попереднього шлюбу, що перебувають на його утриманні.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі.
Разом з тим, ні суду першої, ні до апеляційної інстанції ОСОБА_2 не було надано належних та допустимих доказів суттєвої зміни обставин з часу винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів.
Колегія суддів приймає до уваги, що позивач офіційно не працевлаштований, має на утриманні ще двох малолітніх дітей, разом з тим є працездатною особою та зобов`язаний утримувати свою дитину, а визначений судом розмір аліментів не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.
Відсутність у позивача офіційного місця роботи не звільняє його від обов`язку на рівні з матір`ю утримувати свого неповнолітнього сина, який має право на достойний рівень матеріального забезпечення.
Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження  сина та усиновлення доньки, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Таким чином, судом першої інстанції в порушення зазначених вище вимог закону не враховано те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від шлюбу.
Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19.
Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а вимога про його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не може буде задоволена.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 22 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволення позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, у випадках, визначених п.п. а-г, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді О.А. Кузнєцова

Г.В. Семиженко