Справа № 450/3453/17                                Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/3082/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.,
без участі сторін,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.10.2018 року у справі № 450/3453/17 за позовом ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2017 року позивач по справі ПРАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Інщуранс Груп» звернулося в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 25551,02 грн. та судовий збір по справі в сумі 1600 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.06.2014 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі УСК) та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/03-01-004081 за яким був застрахований автомобіль марки «Мазда-6», державний номерний знак НОМЕР_1 .
26 листопада 2014 року у м.Львові сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля марки «Мазда-6» та автомобіля марки «Мітсубіші Ланцер», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Сума не погашеного матеріального збитку, яка не перерахована страховиком відповідача складає 25551,02 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду м.Львова від 30 жовтня 2018 року позовні вимоги ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задоволено повністю.
Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишок боргу в розмірі 25551,02 грн.
Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним, висновки суду помилковими, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права. Судом не враховано, що відповідно до полісу №АІ/1031696 від 21.07.2014 року на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа-страхування» строком до 01.07.2015 року в межах ліміту 50000 грн. забезпечений транспортний засіб марки «Мітсубіші Ланцер» державний номерний знак НОМЕР_2 . 21.07.2014 року ним укладено з ПрАТ «СК «Альфа-страхування» Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 042.0620554.113 за яким був застрахований автомобіль марки «Мітсубіші Ланцер» державний номерний знак НОМЕР_2 , страхова сума якого 100000 грн. ПрАТ «СК «Альфа страхування» в порядку регресу виплатила ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 49 428, 98 грн. страхового відшкодування, решту суми вартості матеріального збитку, яка не перевищує ліміту страхування, не відшкодувала. Вважає, що дії ПрАТ « СК «Альфа страхування» суперечать ст.ст. 3, 5, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ «СК «Альфа Страхуваня», страхова компанія на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяла на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, тобто його, ОСОБА_1 , який завдав шкоду. Вважає, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка виплатила страхове відшкодування за договором майнового страхування № 06/03-01-004081 від 11.06.2014 року потерпілому, має реалізувати право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в якою він застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Посилається на те, що задовольняючи позовні вимоги позивача, судом першої інстанції не було з`ясовано правильність нарахування страховою компанією суми збитку заподіяного власнику транспортного засобу та безпідставно стягнено з нього залишок боргу в розмірі 25 551,02 грн., що підтверджується доказами, які є в матеріалах справи. Згідно розрахунків, шкода, яка заподіяна власнику транспортного засобу марки «Мазда-6» державний номерний знак НОМЕР_1 пошкодженого в результаті ДТП 26.12.2014 року о 23.45 год. у м.Львові вул. Промислова- вул.Волинська становить 50186,89 грн. Просить скасувати оскаржуване рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
03 червня 2019 року на адресу суду від ПРАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, є законним, обґрунтованим, просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.10.2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04 лютого 2021 року, є дата складення повного судового рішення – 12 лютого 2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягаєдо задоволення із наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.
Матеріалами справи та судом встановлено, що 26.12.2014 року у м.Львові сталася ДТП за участі автомобіля марки «Мазда-6» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та за участі автомобіля марки «Мітсубіші Ланцер» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_1 . 
Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.01.2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
На підставі Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06/03-01- 004081 від 11.06.2014 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 74 980,00 грн. вартості матеріального збитку завданого автомобілю марки «Мазда-6», державний номерний знак НОМЕР_1 , яке мало місце 26.12.2014 року під час ДТП.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно з Полісом № АІ/1031696 від 21.07.2014 року на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» строком до 21.07.2015 року в межах ліміту 50000 грн., забезпечений транспортний засіб Мітсубіші Ланцер д.н.з. НОМЕР_2 .
21.07.2014 року ОСОБА_1 уклав з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту… № 042.0620554.113 за яким був застрахований автомобіль марки «Мітсубіші Ланцер» державний номерний знак НОМЕР_2 , страхова сума якого 100000 грн.
Із матеріалів справи встановлено, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в порядку регресу виплатила ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 49428,98 грн. страхового відшкодування. Решту суми 25551,02 грн. вартості матеріального збитку, яка не перевищує ліміту страхування, не відшкодувала.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 5 Закону прописано, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
За змістом статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим Договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Із розрахунку, долученого позивачем до матеріалів справи, вартість матеріального збитку завданого автомобілю марки «Мазда-6» державний номерний знак НОМЕР_1 становить 74980,00 грн. Згідно Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту № 042.0620554.113 від 21.07.2014 року та Полісу № АІ/1031696 від 21.07.2014 року цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в межах ліміту 100 тис. грн. та 50 тис. грн., а відтак, розмір завданого збитку, який вказує позивач, не перевищує ліміту відповідальності відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначав, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. При цьому, відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором, не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
Із висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується та вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.
Уклавши договір обов`якового страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ «СК «Альфа Страхування», страхова компанія на випадок виникнення деліктного зобов`зання взяла на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, тобто в даній ситуації, відповідача ОСОБА_1 , який завдав шкоду. Тому, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка виплатила страхове відшкодування за договором майнового страхування № 06/03-01-004081 від 11.06.2014 року потерпілому, має реалізувати право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до ПрАТ «СК «Альфа Страхування», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача і ліміт дозволяв на повне відшкодування.
Висновок суду першої інстанції про те, що потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, є помилковим та суперечить висновку Великої палати Верховного Суду, викладеній у Постанові по справі №755/18006/15-ц (провадження №14-17цс/18) від 04.07.2018 року, де зазначено, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції не з`ясував правильність нарахування страховою компанією суми збитку заподіяного власнику транспортного засобу та безпідставно стягнув залишок боргу з відповідача в сумі 25551,02 грн.
В даному випадку, суд не врахував Акт виконаних робіт ФОП ОСОБА_3 від 30.01.2014 року по ремонту та товарного чеку від 30.01.2015 року, де фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Мазда-6» державний номерний знак НОМЕР_1 становить 74980,00 грн.
Зазначення коефіцієнту фактичного зносу на замінні складові частини визначено у Висновку № 387 ФОП ОСОБА_4 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ від 09.01.2015 року та складає 0, 369. 
Вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту із врахуванням зносу (далі Сврз) завданого власнику транспортного засобу марки «Мазда-6» державний номерний знак НОМЕР_1 визначається відповідно до .п. 8.2 б «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», а саме: Сврз= Ср+ См+ Се* (1-ЕЗ), а відтак Сврз= 4690,00+ 3100,00+67190,00* (1-0,369) = 50186, 89 грн.
Отже, шкода яка заподіяна власнику транспортного засобу марки «Мазда-6» державний номерний знак НОМЕР_1 пошкодженого в ДТП 26.12.2014 року о 23год.45 хв. у м.Львові на вул. Промислова-вул.Волинська становить 50186, 89 грн.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.
Відносини ж між відповідачем та його страховиком ПрАТ «СК «Альфа Страхування», мають подвійну правову природу та регулюються, по-перше, умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а по-друге, умовами, визначеними у договорі добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 25 Закону України «Про страхування».
Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З наявної в матеріалах справи частини Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорт № 042.0620554.113 від 21.07.2014 вбачається, що ОСОБА_1 застрахував автомобіль марки «Мітсубіші Ланцер» державний номерний знак НОМЕР_2 , в ПрАТ «СК «Альфа-страхування» строком до 21.07.2015 року в межах ліміту 100000 грн.
Звертаючись до суду позовом про стягнення частини суми страхового відшкодування в розмірі 25551,02 грн., яка залишилася не виплаченою страховою компанією відповідача - ПрАТ «СК «Альфа-страхування», позивачем пред`явлено позов лише до ОСОБА_1 , винної особи у вчиненні ДТП.
Відносини ж між відповідачем та його страховиком ПрАТ «СК «Альфа Страхування», мають подвійну правову природу та регулюються, по-перше, умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а по-друге, умовами, визначеними у договорі добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 25 Закону України «Про страхування».
Позов - ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не пред`являвсядо ПрАТ «СК «Альфа-страхування», в той час як вбачається з долученого договору (частини) № 042.0620554.113 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування від нещасних випадків (на транспорті) від 21 липня 2014 року, загальна сума завданих збитків відповідачем не перевищує застрахований ліміт відповідальності відповідача, однак без дослідження такого договору в повному обсязі неможливо визначити порядок розрахунку страховиком шкоди, заподіяної з вини страхувальника майну третіх осіб, а також чи на законних підставах ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснила часткову виплату страхового відшкодування позивачу. Зокрема, у повідомленні ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (а. с. 86) вказала на те, що згідно з пунктом 6.6.4. частини 2 договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування від нещасних випадків (на транспорті), страхове відшкодування виплачується з урахуванням експлуатаційного (фізичного) зносу запасних частин, деталей і обладнання, що підлягають заміні.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача (пункт 40 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 31.10 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).
Згідно пункту 4 частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.
Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Втім судом першої інстанції, в порушення статей 51, 197 ЦПК України не вирішено питання щодо складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи, а апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості усунути такі недоліки.
Як встановлено, позов до ПрАТ «СК «Альфа-страхування» не пред`являвся і така не була залучена до участі у справі в якості співвідповідача.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Судом першої інстанції залишилося поза увагою те, що позов було пред`явлено лише до винної особи у вчиненні ДТП та не пред`явлено позов до страхової компанії в якої відповідач застрахував цивільну відповідальність.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права( п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).
Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,        
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення коштів – відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2400 грн за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 12 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                        О.Я.Мельничук

       Судді:                                                                        О.М. Ванівський

                                                                               Н.П. Крайник