СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2021 р.                                                                         Справа № 922/2592/20  
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий:	Зубченко І.В. (доповідач),	
судді:	Барбашова С.В., Радіонова О.О. 	
при секретарі судового засідання:	 Пляс Л.Ф.	
за участю представників:	 	
від позивача:	не з`явився	
від відповідача:	не з`явився	
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу	  Акціонерного товариства "Турбоатом", м.Харків (вх.№105 Х/3 від 06.01.2021р.)	
на рішення господарського суду	 Харківської області	
ухвалене	02.12.2020р. (повний текст складено та підписано 14.12.2020р. у м.Харкові)	
у справі	№922/2592/20 (суддя Пономаренко Т.О.)	
за позовом	Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед, Республіка Кіпр	
до 	Акціонерного товариства "Турбоатом", м.Харків	
про	стягнення заборгованості із виплати дивідендів	

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2020р. Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед, Республіка Кіпр, позивач, звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Акціонерного товариства "Турбоатом", м.Харків, про стягнення заборгованості із виплати дивідендів у розмірі 429.625,63грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення норм чинного законодавства України не виконав належним чином зобов`язання по виплаті позивачу дивідендів за результатами діяльності товариства у 2018р. 
Рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2020р. (повний текст складено та підписано 14.12.2020р.) у справі №922/2592/20 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Турбоатом" на користь компанії Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед  заборгованість із виплати дивідендів у розмірі 429.625,63грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6.444,39грн.
При ухваленні зазначеного рішення господарський суд Харківської області виходив з наступного:
- враховуючи положення ст.116 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", п.8 ст.2, ч.1 ст.20, п.2 ч.1 ст.25, ч.ч.1, 3 ст.30 Закону України "Про акціонерні товариства", у разі прийняття загальними зборами акціонерного товариства рішення про виплату дивідендів, у такого товариства виникає обов`язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у строк, визначений загальними зборами;
- 17.04.2019р. загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства "Турбоатом" було прийнято рішення про розподіл прибутку товариства за 2018р. Вказане рішення оформлене протоколом №24 від 17.04.2019р. При цьому, з урахуванням кількості цінних паперів, які належать позивачу, та розміру річних дивідендів на 1 акцію - 0,904475грн., загальна сума дивідендів, яка була нарахована та мала бути виплачена позивачу за даним рішенням загальних зборів, становить 429.625,63грн.;
- у силу положень статей 2, 25, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", ст.167 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.152 ЦК України та прийнятого відповідачем рішення про виплату акціонерам дивідендів, у останнього виникло зобов`язання зі сплати на користь позивача грошових коштів - виплати дивідендів, а отже, зобов`язання відповідача зі сплати дивідендів є саме грошовим зобов`язанням;
- відповідач порушив свої зобов`язання щодо сплати дивідендів та права позивача, який є акціонером Акціонерного товариства "Турбоатом", на мирне володіння майном, а отже вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 429.625,63грн. є законними, обґрунтованими  та такими, що підлягають задоволенню.
Не погоджуючись із рішенням господарського суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Турбоатом" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2020р. у справі №922/2592/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення дивідендів.
Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що постановою Кабінету Міністрів України №364 від 24.04.2019р. «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується  на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні  права держави»  було змінено  розмір  відрахування  частини чистого прибутку Акціонерного товариства «Турбоатом» уже після проведення загальних зборів акціонерів, якими затверджено рішення  у вигляді відрахування частини прибутку як на користь держави, так і на користь інших акціонерів. На виконання зазначеної постанови Кабінету Міністрів України Акціонерним товариством «Турбоатом» було перераховано 90% частини чистого прибутку товариства на виплату дивідендів державі (замість 50%, які було передбачені рішенням загальних зборів про розподіл прибутку товариства). Вищезазначені обставини обумовили тимчасову неспроможність Акціонерного товариства «Турбоатом» виконати свої зобов`язання перед акціонерами в повному обсязі та підтверджують відсутність вини товариства в несвоєчасній виплаті дивідендів позивачу. При цьому, позивачем, усупереч вимог статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не було надано належних доказів на підтвердження розміру позовних вимог (суми невиплачених дивідендів).
Для розгляду справи згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2021р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Барбашова С.В., Радіонова О.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.01.2021р. залишено вищевказану апеляційну скаргу без руху з метою усунення скаржником допущених при її поданні недоліків. 
Після надходження від скаржника клопотання, з якого вбачалося усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.02.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Турбоатом" на рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2020р. (повний текст складено та підписано 14.12.2020р.) у справі №922/2592/20 та  зобов`язано Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед у строк до 17.02.2021р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу. Названою ухвалою, разом з іншим, призначено розгляд справи на 24.02.2021р. об 11:30год.
Компанія Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед своїм правом, наданим ст.263 ГПК України, не скористалася, відзиву на апеляційну скаргу не надала. 
Відповідач у судове засідання 24.02.2021р. не з`явився. 23.02.2021р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документа) через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що його представник - заступник генерального директора Нестеренко Д.М. на даний час хворіє. Відповідач просить суд відкласти розгляд справи для надання йому можливості скористатися своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні та для надання пояснень (заперечень) проти позову.
Колегія суддів, розглянувши зазначене клопотання, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно положень статей 56, 58 ГПК України. Неможливість заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 74 - 79 ГПК України). 
Представник позивача в судове засідання також не з`явився. На адресу Східного апеляційного господарського суду повернулась надіслана представнику позивача - адвокату Кукоба Олегу Миколайовичу копія ухвали суду апеляційної інстанції від 02.02.2021р., якою призначено розгляд справи в даному судовому засіданні, із відміткою пошти «неправильно зазначена (відсутня) адреса одержувача». Зазначена копія ухвали направлялась представнику позивачу на адресу, зазначену у позовній заяві, про зміну якої він суд не повідомляв. Крім того, вказаним представником 16.01.2021р. за даною адресою вже отримувалась інша ухвала Східного апеляційного господарського суду від 11.01.2021р. про залишення апеляційної скарги без руху, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення №61022 5425595 4. Отже, апеляційним господарським судом було належним чином повідомлено позивача про дату, час та місце судового засідання, тоді як останній з власної вини не скористався своїм правом на участь у ньому. 
Згідно з ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін у судове засідання 24.02.2021р. судом обов`язковою не визнавалась, у справі №922/2592/20 достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами за відсутністю представників сторін.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до статті 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Відповідно до ст.ст.222,  223 ГПК України та п.17.7  Перехідних положень ГПК України запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації не здійснювався, складено протокол судового засідання.
У судовому засіданні 24.02.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як свідчать матеріали справи та було правильно встановлено господарським судом першої інстанції, Компанія Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед є власником простих іменних акцій Акціонерного товариства "Турбоатом" з кількістю акцій на дату складання реєстру 10.06.2019р., що дорівнює 475.000 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25грн. кожна. Загальна номінальна вартість становить 118.750,00грн.
17.04.2019р. відбулися  річні загальні збори акціонерів Акціонерного товариства "Турбоатом", на яких, серед іншого, було прийнято рішення про виплату дивідендів за результатами діяльності товариства у 2018р. Затверджений розмір дивідендів, що припадає на одну акцію за відповідний період, становить 0,904475грн.
Вищезазначене рішення річних загальних зборів акціонерів оформлено протоколом №24 від 17.04.2019р. Крім того, його текст  розміщено на офіційному сайті відповідача за адресою: https://www.turboatom.com.ua/investors/229/230/6726.
14.06.2019р. на офіційному сайті Акціонерного товариства "Турбоатом" опубліковано повідомлення,  в якому зазначено про те, що рішенням Наглядової ради визначена дата складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строки виплати дивідендів акціонерам товариства, а саме:
- дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, - 10.06.2019р.;
- розмір дивідендів, що підлягають виплаті відповідно до рішення річних загальних зборів, - 382.137.500,00грн.;
- нарахування та виплата дивідендів - з 14.06.2019р. по 17.10.2019р.;
- спосіб виплати - безпосередньо акціонерам з урахування вимог Податкового кодексу України з обов`язковим наданням копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) та документів, необхідних для уникнення подвійного оподаткування (для юридичних осіб-нерезидентів).
Як зазначає позивач, ураховуючи, що станом на дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів (10.06.2019р.), компанія Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед мала у власності 475.000 простих іменних акцій, що підтверджується випискою про стан рахунку у цінних паперах на 10.06.2019р., то, відповідно, позивач має право на отримання суми дивідендів у розмірі 429.625,63грн.
12.06.2019р. компанія Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед направила на адресу Aкціонерного товариства "Турбоатом" заяву про виплату нарахованих дивідендів.
23.01.2020р. компанія Драгон Капітал (Кіпр) Лімітед повторно направила на адресу Aкціонерного товариства "Турбоатом" заяву про виплату нарахованих дивідендів.
13.07.2020р. позивач учергове направив на адресу відповідача заяву про виплату нарахованих дивідендів. Разом із заявою була надана нотаріально посвідчена копія сертифікату про податкову резидентність від 02.01.2020р., апостиль №1469/20 від 10.01.2020р.
Як зазначає позивач, станом на дату звернення до суду відповідь відповідачем не надана, дивіденди не перераховані. Посилаючись на названі обставини, позивач звернувся із позовом у даній справі.
Відповідач, у свою чергу, наявність заборгованості не спростовує, проте позовні вимоги не визнає. При цьому, позивач посилається на те, що, на виконання вимог  постанови Кабінету Міністрів України №364 від 24.04.2019р. «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується  на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні  права держави», було перераховано 90% частини чистого прибутку на виплату дивідендів державі, замість 50%, які було передбачено рішенням загальних зборів відповідача. Дані обставини зумовили тимчасову неспроможність відповідача виконати свої зобов`язання перед акціонерами в повному обсязі.
Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.152 ЦК України акціонерне товариство - це господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями.
Згідно зі ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Як правильно зазначив місцевий господарський суд, особа, маючи корпоративні права, вправі очікувати від їх реалізації, зокрема, матеріальне благо, та не може бути обмежена у судовому захисті своїх прав; має право будь-яким не забороненим способом захищати свої права і свободи від порушення і протиправних посягань.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільні права здійснюються особою у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
За приписами ч.4 ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту.
Відповідно до п.8 ст.2 Закону України "Про акціонерні товариства" корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.
Статтею 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що акція - іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені ЦК України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.
Частиною 1 статті 4 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" передбачено, що до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером), крім випадків, установлених законом або правочином. Обмеження прав на цінні папери або прав за цінними паперами може бути встановлено тільки у випадках і в порядку, що передбачені законом.
Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про акціонерні товариства" акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера щодо цього акціонерного товариства.
Відповідно до вимог ст.116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчими документами та законом, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди).
Пунктом 2 ч.1 ст.25 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на отримання дивідендів.
Згідно з ч.1 ст.30 Закону України "Про акціонерні товариства" дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Виплата дивідендів власникам акцій одного типу та класу має відбуватися пропорційно до кількості належних їм цінних паперів, а умови виплати дивідендів (зокрема щодо строків, способу та суми дивідендів) мають бути однакові для всіх власників акцій одного типу та класу. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Виплата дивідендів за привілейованими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку відповідно до статуту акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців після закінчення звітного року.
Частиною 1 ст.32 Закону України "Про акціонерні товариства" унормовано, що загальні збори є вищим органом акціонерного товариства.
Згідно з ч.3 ст.30 названого Закону рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.
Отже, у разі прийняття загальними зборами акціонерного товариства рішення про виплату дивідендів, у такого товариства виникає обов`язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у строк, визначений загальними зборами.
Так, у постанові Верховного Суду від 17.01.2018р. у справі №910/11316/17 зазначено, що з прийняттям товариством рішення про виплату дивідендів та встановленням у такому рішенні строків проведення розрахунків з учасником (акціонером) у товариства виникає обов`язок виплати дивідендів без будь-яких додаткових  умов у встановлений у рішенні загальних зборів строк.
Як свідчать матеріали справи, 17.04.2019р. загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства "Турбоатом" було прийнято рішення про розподіл прибутку товариства за 2018р. Зазначене рішення оформлене протоколом №24 від 17.04.2019р. 
Зазначеними загальними зборами, серед іншого, були прийняті такі рішення:
- розподілити чистий прибуток, отриманий товариством за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018р., з урахуванням Закону України "Про управління об`єктами державної власності" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств у статутному капіталі яких є корпоративні права держави" таким чином: 30% - на виплату дивідендів акціонерам товариства; на поповнення резервного капіталу товариства не нараховувати, оскільки він сформований у повному обсязі; 70% - на здійснення витрат, передбачених фінансовим планом товариства на 2019р.; 
- затвердити загальний розмір річних дивідендів за підсумками роботи товариства за 2018р. у розмірі 229.282,5тис.грн. Встановити, що виплата дивідендів здійснюється товариством безпосередньо акціонерам.
Відповідно до п.10.10 Статуту Акціонерного товариства "Турбоатом" для кожної виплати дивідендів наглядова рада товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строки їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, визначається рішенням Наглядової ради, але не раніше ніж через 10 (десять) робочих днів після прийняття такого рішення Наглядовою радою.
З урахуванням кількості цінних паперів, які належать позивачу, та розміру річних дивідендів на 1 акцію - 0,904475грн., загальна сума дивідендів, яка була нарахована та мала бути виплачена позивачу, становить 429.625,63грн.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Новоселецький проти України", "Федоренко проти України").
Поняття "майно" має автономне значення, яке, звичайно, не обмежується правом власності на речі матеріального світу: у розумінні цього положення певні інші права та інтереси, які є активами, можуть також розглядатися як майнові права, а також законні сподівання щодо прибутку, що може вважатися правом власності відповідно до положення ст.1 Протоколу (рішення у справах "Гасус Дозір унд Фьордертехнік Гмбг проти Нідерландів", "Федоренко проти України").
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії", "Федоренко проти України" від 01.06.2006р. зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.
Отже, рішення загальних зборів відповідача про сплату акціонеру дивідендів надає акціонеру, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів акціонеру прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Пономарьов проти України", "Агрокомплекс проти України".
Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.
Отже, як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, у силу положень ст.ст.2, 25, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", ст.167 ГК України, ст.152 ЦК України та прийнятого відповідачем рішення про виплату акціонерам дивідендів, у останнього виникло зобов`язання зі сплати на користь позивача грошових коштів - виплати дивідендів, а отже, зобов`язання відповідача зі сплати дивідендів є грошовим зобов`язанням.
За змістом ст.ст.524, 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів.
Частиною 1 ст.30 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що дивіденд - це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
У силу пунктів 1-3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є: договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до п.4 ч.2 названої статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є також й інші юридичні факти, до яких можна віднести і рішення загальних зборів про виплату дивідендів.
Отже, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не лише з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, у тому числі і на підставі факту прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.
Зважаючи на наведене,  зобов`язання, яке засноване на рішенні загальних зборів товариства про виплату акціонеру дивідендів, є грошовим зобов`язанням, а тому до цих правовідносин підлягають застосуванню положення ст.625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2018р. у справі №10/11316/17.
Крім того, у п.3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" зазначено, що невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов`язання, у зв`язку з яким настають правові наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України.
Також слід зазначити, що виплата дивідендів є грошовим зобов`язанням, оскільки самі дивіденди виплачуються виключно грошовими коштами, а отже до цих правовідносин застосовуються норми ст.625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2018р. у справі №910/11316/17).
Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За вимогами ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Однак, з матеріалів справи вбачається, що  станом на дату звернення позивача до суду із даним позовом відповідач не виконав свого грошового зобов`язання перед позивачем по виплаті дивідендів належним чином і у встановленому законодавством України порядку. Отже, відповідач, не здійснивши після прийняття загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства "Турбоатом" рішення про розподіл прибутку товариства за 2018р., оформленого протоколом №24 від 17.04.2019р., порушив безумовне право позивача, який є акціонером Акціонерного товариства "Турбоатом", на мирне володіння майном, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 429.625,63грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідач у відзиві на позов та в апеляційній скарзі зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України №364 від 24.04.2019р. «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні  права держави» було змінено  розмір відрахування частини чистого прибутку Акціонерного товариства «Турбоатом» уже після проведення загальних зборів акціонерів, якими затверджено рішення у вигляді відрахування частини прибутку як на користь держави, так і на користь інших акціонерів. На виконання зазначеної постанови Кабінету Міністрів України Акціонерним товариством «Турбоатом» було перераховано 90% частини чистого прибутку товариства на виплату дивідендів державі (замість 50%, які були передбачені рішенням загальних зборів про розподіл прибутку товариства). 
Вищезазначені обставини, за твердженням відповідача, обумовили тимчасову неспроможність Акціонерного товариства «Турбоатом» виконати свої зобов`язання перед акціонерами в повному обсязі та підтверджують відсутність вини товариства в несвоєчасній виплаті дивідендів позивачу. При цьому, на переконання апелянта, позивачем, усупереч вимог статей 74, 77 ГПК України, не було надано належних доказів на підтвердження розміру позовних вимог (суми невиплачених дивідендів).
Однак, колегія суддів вважає такі твердження відповідача необґрунтованими, зважаючи на таке. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.92 ЦК України особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Згідно з ч.2 названої статті у випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників.
Відповідно до ч.3 ст.30 Закону України «Про акціонерні товариства» рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства.
Верховний Суд у постанові від 26.03.2019р. у справі №2а/2570/5241/11 зауважив, що вирішення питання щодо виплати дивідендів (розподілу чистого прибутку підприємства) є виключною компетенцією загальних зборів акціонерів, а отже, не може бути вирішено будь-яким іншим органом.
Отже, акціонерне товариство може вчиняти дії щодо розподілу свого річного прибутку у вигляді дивідендів, у тому числі змінювати вже розподілений прибуток  лише через такий орган, як загальні збори акціонерів.
Проте, після прийняття загальними зборами акціонерів відповідача рішення про розподіл прибутку товариства за 2018р., оформленого протоколом №24 від 17.04.2019р., іншого рішення, яким би було змінено розмір дивідендів та строк їх виплати  за результатами діяльності відповідача  у 2018р., загальними зборами Акціонерного товариства «Турбоатом» не приймалося.
Також слід зазначити, що, враховуючи положення ч.2 ст.617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є випадком, який вважається підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.
Отже, посилання відповідача на відсутність у нього коштів, необхідних для виплати позивачеві належних останньому дивідендів, не є підставою для звільнення Акціонерного товариства «Турбоатом» від обов`язку здійснення такої виплати.
Слід зазначити, що ч.2 ст.31 Закону України "Про акціонерні товариства" визначає вичерпний перелік випадків, у яких акціонерне товариство не має права здійснювати виплату дивідендів за простими акціями, навіть якщо відповідне рішення і було прийняте. Так, відповідно до зазначеної норми, акціонерне товариство не має право здійснювати виплату дивідендів, якщо: товариство має зобов`язання про викуп акцій відповідно до ст.68 цього Закону; поточні дивіденди за превілейованими акціями не виплачено повністю. Проте, зазначені юридичні факти у правовідносинах, з яких виник спір у даній справі, не вбачаються.
Крім того, у матеріалах справи наявні всі документи, необхідні для здійснення  розрахунку суми дивідендів, що підлягають виплаті позивачу, а саме: протокол №24 від 17.04.2019р. річних загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Турбоатом», якими затверджено розмір дивідендів, що припадає на одну акцію за відповідний період та становить 0,904475грн.; виписка про стан рахунку у цінних паперах на 10.06.2019р., яка підтверджує кількість іменних акцій, які належать позивачеві, у кількості 475.000шт.
Отже, є безпідставними твердження відповідача про ненадання позивачем  належних доказів на підтвердження розміру позовних вимог (суми невиплачених дивідендів).
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1         статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Відповідно до частин 1-5 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а фактично дублюють доводи відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2020р. у справі №922/2592/20 підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга - без задоволення.
За змістом ст.129 ГПК України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Турбоатом", м.Харків, на рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2020р. (повний текст складено та підписано 14.12.2020р.) у справі №922/2592/20 - залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 02.12.2020р. (повний текст складено та підписано 14.12.2020р.) у справі №922/2592/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 24.02.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 01.03.2021р. 

Головуючий суддя                                                                    І.В. Зубченко

Суддя                                                                                           С.В. Барбашова  

Суддя                                                                                           О.О. Радіонова