Постанова
Іменем України
 
13 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 362/4518/15-ц
провадження № 61-12239св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
скаржник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради, служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації, Васильківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка підписана представником Шумило Наталією Миколаївною , на постанову Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2020 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст вимог скарги
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області.
Скарга мотивована тим, що рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2017 року, яке набрало законної сили 06 червня 2018 року, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково та встановлено ОСОБА_2 часи спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної другої та четвертої суботи та неділі місяців з 10 до 17 години, а в літній період до одного місяця за домовленістю батьків. На підставі виконавчого листа № 362/4518/15, виданого Лисянським районним судом Черкаської області від 16 січня 2019 року, постановою старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 25 січня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 58187818. Постановою Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 25 березня 2019 року для участі у проведенні виконавчих дій залучено представників служби у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради. Постановою державного виконавця Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області визначено місце побачення ОСОБА_2 з дитиною за адресою реєстрації скаржника та дитини: АДРЕСА_1 . Одночасно, заступником начальника Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області винесено постанову про відкладення виконавчих дій до 31 березня 2019 року, у зв`язку з тим, що до вказаної дати, дитина із ОСОБА_1 мала проживати за кордоном на підставі рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2017 року. 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 , через свого представника, звернулася до Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області з заявою про відкладення проведення виконавчих дій, що призначені на 13 квітня 2019 року та 14 квітня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , а також визначення зустрічей стягувача ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 у визначені виконавчим документом дні та години за місцем проживання боржника та дитини за адресою: АДРЕСА_2 , про що винести відповідну постанову.
ОСОБА_1 вважає, що Васильківським МВДВС ГТУЮ у Київській області протиправно відмовлено у задоволенні клопотання щодо зміни місця побачення ОСОБА_2 з дитиною, адже її клопотання ґрунтується на положеннях Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 лютого 2012 року № 512/5. Окрім того, ОСОБА_1 вважає, що постанова про накладення на неї штрафу за невиконання рішення суду є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, адже вона в жодний спосіб не ухиляється від виконання рішення суду. Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 лютого 2012 року № 512/5 передбачає можливість встановити чи змінити місце побачення з дитиною того з батьків, що проживає окремо від дитини. ОСОБА_2 , надаючи добровільно дочці дозвіл на тимчасове проживання у Словацькій Республіці терміном на два роки, розумів, що кожні два тижні дитина не матиме змоги приїздити до України на побачення з ним. При цьому, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що впродовж терміну проживання дитини в Україні ОСОБА_2 в жодний із способів не бажав зустрічатися з дитиною.
На підставі викладеного просила:
визнати протиправною відмову Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області визнати місцем зустрічей ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 за місцем проживання боржника та дитини за адресою: АДРЕСА_2 ; 
зобов`язати Васильківський МВ ДВС ГТУЮ у Київській області винести постанову про визначення місця побачення ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 , за місцем проживання боржника та дитини за адресою: АДРЕСА_2 ;
визнати протиправною та скасувати постанову Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 14 травня 2019 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1 700 грн; 
зобов`язати Васильківський МВ ДВС ГТУЮ у Київській області виключити з Єдиного реєстру боржників інформацію про ОСОБА_1 , як боржника, та скасувати всі інші заходи щодо виконання рішення суду.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 27 січня 2020 року скаргу задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській визнати місцем зустрічей ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 за місцем проживання боржника та дитини за адресою: АДРЕСА_2 .
У решті заявлених вимог відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що оскільки державним виконавцем не надано до суду будь-яких належних доказів на підтвердження того, що визначаючи місце побачення стягувача з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , нею було враховано інтереси самої дитини, водночас під час судового засідання не знайшли підтвердження і учасниками справи не доведено, що з урахуванням того, що дитина проживає за кордоном, її побачення саме за адресою: АДРЕСА_1 буде відповідати інтересам самої дитини, суд дійшов висновку, що вимоги скаржника в частині визнання протиправною відмови Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області визнати місцем зустрічей ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 за місцем проживання боржника та дитини за адресою: АДРЕСА_2 , підлягають задоволенню.
В частині визнання протиправною та скасування постанови Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 14 травня 2019 року про накладення штрафу та зобов`язання Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області виключити скаржника з Єдиного реєстру боржників не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому суд відмовив у задоволення зазначених вимог.
В частині вимог, щодо зобов`язання винести постанову про визначення місця побачення ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 , за місцем проживання боржника та дитини за адресою: АДРЕСА_2 суд відмовив не мотивуючи підстав.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2020 року апеляційну скаргу Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволено частково.
Ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 27 січня 2020 року скасовано.
Прийнято нову постанову, якою в задоволенні заявлених вимог скарги про визнання протиправною відмови Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області визнати місцем зустрічей ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 за місцем проживання боржника та дитини за адресою: АДРЕСА_2 , відмовлено.
Провадження у справі в частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 14 травня 2019 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 та зобов`язання Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, закрито.
Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд заявлених вимог в цій частині відноситься до адміністративної юрисдикції.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок місцевого суду про те, що державний виконавець визначаючи місце побачення стягувача з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , не врахував інтереси самої дитини, мати якої, через свого представника запропонувала визначити місце побачень за місцем її реєстрації на території держави, де здійснюється виконання приведеного судового рішення, не відповідає дійсності. Визнаючи протиправною відмову органу примусового виконання визнати місцем зустрічей стягувача та його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 місце її проживання з мамою за межами України, суд першої інстанції виходив з інтересів дитини, не аргументувавши при цьому яким саме чином органам примусового виконання рішень України здійснювати виконання на межами України судового рішення у вказаній категорії справ, а також яким чином безпосередньо державному виконавця, в провадженні якого знаходиться вказане виконавче провадження, здійснювати перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення виходячи з приписів ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, відсутній правовий механізм виконання вказаної категорії виконавчих проваджень за межами території України за встановлених у справі обставин. Отже ухвала суду першої інстанції в частині визнання протиправною відмову Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області визначити місцем зустрічей з дитиною постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення в приведеній частині та ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні приведених вимог скарги. 
Вимоги скарги в частині зобов`язання Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області винести постанову про визначення місця побачення з дитиною не підлягають задоволенню, оскільки вирішити спір шляхом зобов`язання винесення чи не винесення певної постанови є правом чи обов`язком виконавця за наявності, або відсутності підстав для цього. 
В частині відмови у задоволенні вимог заяви про визнання протиправною та скасування постанови Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 14 травня 2019 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 та зобов`язання Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, розгляд заявлених вимог в цій частині відноситься до адміністративної юрисдикції.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні  2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу за підписом представника Шумило Н. М. , у якій просить скасувати постанову  Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2020 року, залишити в силі ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 27 січня 2020 року. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтована тим, що скаржником було неодноразово виконано рішення суду та організовано побачення з дитиною, на які в більшості випадків стягувач не з`явився, державним виконавцем не було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Дії Васильківської ДВС скаржник оцінює як фактичне переслідування її та малолітньої дитини з боку органу влади та намагання порушити її конституційне право на вільний вибір місця проживання. 
Скаржник безпідставно внесена до Єдиного реєстру боржників, що породжує ряд негативних правових наслідків для неї. На скаржника двічі накладено штраф за невиконання рішення суду від виконання якого вона не ухилялася та не ухиляється. До неї Васильківською ДВС можуть бути безпідставно застосовані і інші заходи впливу, які можуть зокрема перешкодити їй пересуватись через кордон. 
Суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, що скаржник ухилялась чи перешкоджала у виконанні рішення суду щодо побачень стягувача з дитиною або ж свідомо його не виконувала. Рішення суду, яким скаржнику встановлені дні та години побачень з донькою не містить адреси за якою мають проводитись ці побачення, а також не містить вказівки, що побачення мають відбуватися за місцем реєстрації скаржника та дитини. 
Судом апеляційної інстанції зазначено, що відповідно до статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виходячи з вищенаведеної норми, профільний закон не містить прямої вказівки на те, що виконавчі дії мають проводитись за адресою реєстрації боржника і можуть проводитись за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. 
Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що у виконавчому листі та в заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження не було зазначено, що скаржник (боржник) проживає за межами України.  
Скаржником була забезпечена стягувачу можливість побачень з донькою в порядку, визначеному рішенням суду. Вона з дитиною не переховується від стягувача, якому відома адреса проживання скаржника та доньки. Більш того, стягувач надав дозвіл дитині на виїзд її за кордон до 31 березня 2021 року. При цьому матеріали виконавчого провадження не містять доказів того, що стягувач вчиняв спроби побачитись з донькою, а скаржник йому в цьому перешкоджала. Доказів того, що у стягувача є будь-які перешкоди для виїзду для побачень з донькою за місцем її проживання матеріали справи не містять. 
Саме через прогалину в діючому законодавстві питання організації побачень стягувача з донькою не може бути вирішено за місцем проживання скаржника та дитини. 
Крім того, скаржник не погоджується з оскаржуваною постановою, в якій роз`яснено їй право звернення для вирішення решти позовних вимог до адміністративного суду в порядку КАС України, оскільки скаржник обрала саме такий спосіб захисту її порушених прав.
Позиція інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду від учасників справи не надходив. 
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 362/4518/15-ц, витребувано справу з суду першої інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права). 
У листопаді 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду. 
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року вказано, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
Фактичні обставини 
Суди встановили, що рішенням Лисянського районного суду Черкаської області № 362/4518/15-ц від 12 вересня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково та встановлено ОСОБА_2 часи спілкування з малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожної другої та четвертої суботи та неділі місяців з 10 до 17 години, а в літній період до одного місяця за домовленістю батьків. Рішення суду набрало законної сили 06 червня 2018 року.
На підставі вказаного судового рішення Лисянським районним судом Черкаської області 16 січня 2019 року видано виконавчий лист № 362/4518/15 про встановлення ОСОБА_2 часів спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 кожної другої та четвертої суботи та неділі місяця з 10 до 17 години, а в літній період до одного місяця за домовленістю батьків.
Приведений виконавчий лист, на підставі заяви ОСОБА_2 від 16 січня 2019 року, був скерований до Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області, а постановою старшого державного виконавця Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області Кияницею Л. С. 25 січня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58187818 з його примусового виконання.
При виборі місця пред`явлення виконавчого листа до виконання - Васильківського МВ ДВС ГТУЮ ОСОБА_2 було враховано місце реєстрації боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та проживання малолітньої доньки за місцем реєстрації матері.
08 лютого 2019 року на адресу Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області подано заяву представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в якій запропоновано місце побачень ОСОБА_2 з його неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою заступника начальника Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області ВП № 58187818 від 25 березня 2019 року визначено місце побачення ОСОБА_2 з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою заступника начальника Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області ВП № 58187818 від 25 березня 2019 року залучено представника Органу опіки та піклування 13 квітня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .
25 березня 2019 року заступником начальника Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області було винесено постанову про відкладення виконавчих дій по виконавчому листу № 362/4518/15 від 16 січня 2019 року ВП № 58187818 до 31 березня 2019 року, у зв`язку з тим, що до вказаної дати, дитина із ОСОБА_1 мала проживати за кордоном на підставі рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2017 року.
Заявою від 29 березня 2019 року з додатками, скерованою представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 до Васильківського МВ ДВС ГУЮ в Київській області повідомлено про те, що ОСОБА_2 надав нотаріально завірену заяву-згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Словацької Республіки своїй малолітній дочці ОСОБА_4 у період з 31 березня 2019 року по 31 березня 2021 року у супроводі ОСОБА_1 , або у супроводі ОСОБА_6 або ОСОБА_5 , що підтверджується заявою № 663 від 21 березня 2019 року засвідченої приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області.
08 квітня 2019 року службою у справах дітей та сім`ї Васильківської міської ради було направлено лист до Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області з проханням не провадити будь-яких виконавчих дій за виконавчим провадженням ВП № 58187818 у зв`язку з їх недоцільністю, оскільки ОСОБА_4 разом із матір`ю проживає за межами України в Словаччині.
З листа від 12 квітня 2019 року (вх. від 15 квітня 2019 № 3387) вбачається, що ОСОБА_1 через свого представника звернулася до Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області з заявою про відкладення проведення виконавчих дій, що призначені на 13 квітня 2019 року та 14 квітня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , а також визначення зустрічей стягувача ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 у визначені виконавчим документом дні та години за місцем проживання боржника та дитини за адресою: АДРЕСА_2 , про що винести відповідну постанову.
Відповідно до актів державного виконавця Васильківського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області від: 13 квітня 2019 року зустріч ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 не відбулася у зв`язку з її перебуванням за кордоном за місцем роботи та проживання матері ОСОБА_1 ; 27 квітня 2019 року - стягувач ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_4 на зустріч не з`явилися, остання з підстав перебування за кордоном за місцем роботи та проживання матері ОСОБА_1 ; 11 травня 2019 року - зустріч ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 не відбулася; 28 липня 2019 року - стягувач ОСОБА_2 на зустріч не з`явився; 02 серпня 2019 року - стягувач ОСОБА_2 на зустріч не з`явився; 10 серпня 2019 року - зустріч ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 відбулася.
14 травня 2019 року постановою заступника начальника Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області Кияницею Л. С. було накладено штраф на ОСОБА_1 за невиконання рішення Лисянського районного суду Черкаської області № 362/4518/15 від 12 вересня 2017 року та зобов`язано її виконати рішення протягом десяти робочих днів.
14 червня 2019 року Васильківським МВ ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 надано відповідь на заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шумило Н. М., з якої вбачається, що визначити зустріч ОСОБА_2 з дитиною у визначені виконавцем документом дні та години за місцем проживання ОСОБА_1 та дитини та передати виконавче провадження про встановлення часів спілкування з малолітньою дитиною за кордон не визначено нормативно-правовими актами України.
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює обов`язки і права виконавців. Зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Відповідно до частини 5 вказаної статті під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.
Стаття 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Тобто, стягувачу належить право вибору саме місця відкриття. 
Згідно пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.
Відповідно до частин 1, 2, 5-7 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
Встановлено, що рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2017 року неповнолітня ОСОБА_4 до 31 березня 2019 року мала проживати за кордоном разом з матір`ю, 25 березня 2019 року заступником начальника Васильківського МВДВС ГТУЮ у Київській області було винесено постанову про відкладення виконавчих дій по виконавчому листу № 362/4518/15 від 16 січня 2019 року ВП № 58187818 до 31 березня 2019 року.
Термін перебування малолітньої ОСОБА_4 за межами України було продовжено до закінчення терміну, що надавався згідно вище приведеним судовим рішення.
А саме, відповідач ОСОБА_2 надав нотаріально завірену заяву-згоду на тимчасовий виїзд за кордон у період з 31 березня 2019 року по 31 березня 2021 року до Словацької Республіки своїй малолітній дочці у супроводі ОСОБА_1 або ОСОБА_5 у супроводі ОСОБА_6 .
Встановивши, що державний виконавець діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення скарги в частині визнання протиправною відмови Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській визнати місцем зустрічей ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 за місцем проживання боржника та дитини.
Щодо заявлених вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 14 травня 2019 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 та зобов`язання Васильківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.
За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.
Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19) Верховний Суд дійшов висновку, що «юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження                             № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження              № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження          № 14-468цс19), і підстав для відступлення від неї не вбачається».
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування судового рішення суду першої інстанції в частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 14 травня 2019 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 та зобов`язання Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виключити ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників та закриттям в цій частині провадження у справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстави для висновку, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції прийнята без додержання норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись статями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яка підписана представником Шумило Наталією Миколаївною , залишити без задоволення.
Постанову Черкаського апеляційного суду від 15 липня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. І. Крат	
Судді: 	Н. О. Антоненко  І. О. Дундар	
 	Є. В. Краснощоков	
 	М. М. Русинчук