П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року
м. Рівне

Справа № 556/1145/19
Провадження № 22-ц/4815/89/21

Головуючий у Корецькому районному суді
Рівненської області: суддя Загородько Н.А. 
Час, дата і місце ухвалення рішення суду 
першої інстанції: 10 год. 58 хв. 15.10.2020
у м. Корець Рівненської області 
Повний текст рішення складено: 19 жовтня 2020 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Рудика Віталія Романовича на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2020 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, 
в с т а н о в и в :
У червні 2019 року в суд звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" (далі - ТзОВ "Авто Просто" або товариство) з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу. На обґрунтування позову зазначалось, що 11 серпня 2009 року між товариством то ОСОБА_1 була укладена Угода №300082 та підписано невід`ємні її частини, зокрема Додатки 1, 2 задля Chevrolet Lacetti базової комплектності через систему надання послуг з придбання автомобілів "Авто Так". Суть системи полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль), та через механізми, встановлені угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років. В порядку виконання умов укладеної угоди 28 вересня 2009 року ОСОБА_1 одержала право на отримання автомобіля. Згодом, 06 жовтня 2009 року, вона реалізувала своє право на вибір іншого автомобіля шляхом підписання відповідного акту вибору автомобіля, де просила позивача змінити раніше обраний автомобіль, вартість якого складала 97 000 гривень, на Chevrolet Aveo, вартістю 97 990. Тобто різниця вартості автомобілів складала 990 гривень, які ОСОБА_1 сплатила на рахунок позивача, після чого 19 жовтня 2009 року отримала у власність автомобіль Chevrolet Aveo, 2008 року випуску (кузов № НОМЕР_1 ) та зареєструвала його на своє ім`я (номерний знак НОМЕР_2 ). При цьому акцептанту необхідно було оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 повних внесків, один з який складається із чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу. Цілий чистий внесок використовується для оплати автомобіля та формування фонду для повернення коштів, а розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену графіком внесків і становить 0,8333% від поточної ціни автомобіля. Розмір внеску в оплату послуг складається із 0,38% поточної ціни автомобіля та податку на додану вартість (далі – ПДВ). Внесок в оплату страхового платежу є оплатою за договором страхування. Поточна ціна ж автомобіля встановлюється в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових внесків та інших платежів. Тобто для розрахунку щомісячного повного внеску, який повинна була сплачувати ОСОБА_1 , бралася поточна ціна автомобіля в місяці, за який справляється відповідний платіж. Оскільки було неможливо відстежити ціни автомобілів, адже їх випуск (імпорт, постачання) припинявся, то позивач здійснював з цих підстав послідовні заміни на найбільш подібні за ціною та технічними характеристиками автомобілі. Проте з травня 2018 року ОСОБА_1 після того, як нею було сплачено 103 внески, припинила сплачувати щомісячні повні внески, через що утворилась заборгованість. Станом на день звернення до суду поточна ціна автомобіля для розрахунку суми заборгованості з огляду на коефіцієнт заміни становила 256 526,09 гривень і ОСОБА_1 в період з вересня 2009 року по квітень 2018 року погасила лише 57,5509% цієї вартості. Отже розмір заборгованості складається із 17 внесків за оплату послуг розміром 19 885,92 гривень та 42,4491% вартості поточного автомобіля – 108 893,02 гривень. При цьому 06 жовтня 2009 року задля забезпечення виконання акцептантом зобов`язань було укладено між ТзОВ "Авто Просто" та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 договір поруки, отож останній повинні солідарно відповідати за невиконання зобов`язань. 
З наведених мотивів ТзОВ "Авто Просто" просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно заборгованість за Угодою №300082 від 11 серпня 2009 року в розмірі 128 778,94 гривень та по 643,89 гривень судового збору з кожного. 
Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2020 року позов задоволено повністю.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТзОВ "Авто Просто" заборгованість за Угодою №300082 від 11.08.2009 року в розмірі 128 778 (сто двадцять вісім тисяч сімсот сімдесят вісім ) гривень 94 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТзОВ "Авто Просто" суму сплаченого судового збору в розмірі 1 931,68 гривень, тобто по 643,89 гривень з кожного.
На рішення суду представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвокатом Рудиком В.Р. подано апеляційну скарну, де він покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
На її обґрунтування зазначав, що позов подано до неналежного відповідача, а саме до ОСОБА_1 , коли належним відповідачем є ОСОБА_1 , адже саме з нею було укладено договір № 300082 від 11 серпня 2009 року. Натомість суд попередньої інстанції самовільно замінив неналежного відповідача на належного без відповідного клопотання позивача.
Суд не звернув уваги на те, що позивачем не було надано доказів, які підтверджували б повноваження продавців-консультантів на підписання угоди № 300082 від 11 серпня 2009 року, та акту вибору нового автомобіля від 06 жовтня 2009 року, а також чинного станом на день вчинення правочину статуту товариства, де були б визначені права на підписання таких договорів. 
Представник відповідача доводив, що заміна марки автомобіля, виробництво якого припинилося, на іншу модель, щодо якої здійснюються розрахунки в порядку дії угоди, суперечить Закону України "Про захист прав споживачів", є дискримінаційними, адже ті учасники, які отримали попередні марки автомобілів, сплачують за нові марки автомобілів, що випускають різні країни і за типом, технічними і якісними характеристиками вони не подібні. 
Незважаючи на те, що такі дії є істотними змінами обставин, якими сторони керувались при вчиненні правочину, ними не було укладено жодної додаткової угоди, передбаченої ч.1 ст. 652, ч.1 ст. 654 ЦК України.
Також судом залишено поза увагою те, що укладений 06 жовтня 2009 року договір поруки містить незавірені виправлення. Цей договір був підписаний лише стосовно автомобіля Chevrolet Lacetti. а з поручителями не узгоджувалася порука на інший автомобіль за новими цінами. Згідно з договором поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 156 330,73 гривень, хоча загальна сума сплачених коштів ОСОБА_1 складає 168 482,75 гривень, що перевищує розмір забезпеченої порукою суми. 
Вважав, що позивач жодних спрямованих на досудове врегулювання спору дій, в т.ч. шляхом направлення претензій з вимогою сплатити борг, не вчиняв. 
Зважав на те, що ні в договорі, ні в додатках до нього не зазначено, хто саме є виробником, імпортером, дистриб`ютором автомобілів для ТзОВ "Авто Просто", тому неможливо з`ясувати чи легальні постачання цих автомобілів. 
Хоча статтею 8.2.1.6 Додатку №2 до укладеної угоди було передбачено, що учасник має право на отримання автомобіля, якщо він підписав Додаток №3, в якій відображено стан розрахунків, проте цей додаток в матеріалах справи відсутній та не відомо, чи він підписувався сторонами. 
Зазначав, що до матеріалів справи позивачем не було додано свідоцтва та ліцензії на діяльність адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах та ведення відповідних операцій, чинних на день виникнення правовідносин. 
З викладених спонукань просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
У поданому відзиві ТзОВ "Авто Просто" просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вважає, що позов подано до належного відповідача, а в позові по батькові ОСОБА_1 було зазначено помилково, тобто має місце описка. 
З приводу необхідності підтвердження повноважень продавця-консультанта, якій діяв від імені товариства, зазначалося, що такі документи надавались відповідачу перед підписанням угоди, тому не було потреби надавити їх до суду. 
На переконання позивача, підстав для укладення додаткової угоди у зв`язку із заміною автомобіля не було, оскільки відповідно до умов угоди такі дії є обов`язком товариства тому вони не можуть вважатися односторонньою зміною істотних умов правочину і не потребують внесення змін до угоди чи до додатків до неї. 
Щодо відповідальності поручителів, то відповідно до п. 2.1. ст. 2 відповідного договору порукою забезпечено виконання боржником зобов`язання за угодою, в т.ч. виконання обов`язків щомісячно сплачувати передбачені угодою повні внески та інші передбачені угодою платежі. Пунктом п. 2.4 ст. 2 Договору поруки передбачено розмір забезпечених порукою зобов`язань, та визначено, що ця заборгованість може бути змінена.
На посилання апеляційної скарги про необізнаність того, чи підписувався сторонами Додаток №3 до укладеної угоди відповідало, що сторона будь-якого договору має знати, коли і який договір вона укладала. Стверджувалося, що за своєю сутністю цей додаток є лише актом взаємозвірки на певну дату і не фіксує заборгованість за угодою, а тому не впливає на розмір самої заборгованості.
Щодо ліцензування своєї діяльності, то заявлялося, що на дату укладання та розірвання угоди не існувало закону, який визначав би послуги з адміністрування придбання товару в групах, як фінансові послуги. Також не існувало нормативно-правового акту уповноваженого органу про віднесення цих послуг до фінансових.
Інших пояснень, міркувань і аргументів учасниками справи не наведено.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи представника відповідачів, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Матеріалами справи з`ясовано, що 11 серпня 2009 року між ТзОВ "Авто Просто", в особі продавця-консультанта ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено угоду №300082 та підписано Додатки № 1 та 2, які є невід`ємними частинами угоди (а.с. 8-12).
Предметом угоди є надання учаснику послуг системи "АвтоТак" спрямованих на придбання автомобіля Chevrolet Lacetti вартістю 97 000 гривень.
Статтею 3 угоди передбачено зобов`язання ТзОВ "Авто Просто" щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми "АвтоТак" здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику.
Статтею 5 угоди передбачено, що учасник зобов`язується виконувати в порядку та в строки зобов`язання, передбачені угодою, включаючи, але не обмежуючись: сплатити вступний внесок при укладанні угоди; сплатити плату за право на отримання автомобіля при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля; отримати автомобіль за умови виконання зобов`язань, встановлених угодою; підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов`язань за угодою; за вимогою ТзОВ "Авто Просто" надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою.
Додатком № 1 до Угоди передбачено, що розмір вступного внеску становить 3 % + ПДВ 3 492 гривень, щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 %, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,38 % + ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 %, плата за право на отримання автомобіля - 3 % + ПДВ.
Згідно з додатком № 2 до угоди № 300082, поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою.
Відповідно до пункту 2.1 додатку № 2 поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ТОВ «Авто Просто» виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором.
Згідно з пунктом 3.2 додатку № 2 розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати.
За умовами пункту 7.3 Додатку №2 до Угоди, якщо обрана Учасником марка та/або модель коштує дешевше, ніж модель Автомобіля, зазначена в Додатку №1 до Угоди, Учасник може зробити вибір із наступного:1) Зарахувати різницю між цінами Автомобілів для послідовного скасування несплачених Повних внесків, які передбачені Графіком внесків цього Учасника, у зворотному порядку, починаючи з останнього Повного внеску. В подальшому такий Учасник повинен сплачувати майбутні Повні внески відповідно до Поточної ціни Автомобіля, вказаного в Додатку №1 до Угоди. Якщо зарахування різниці скасує сплату всіх Повних внесків Учасника, і залишиться грошове сальдо на користь Учасника, ТзОВ "Авто Просто" зобов`язується повернути Учаснику таке сальдо протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати надання ним банківських реквізитів для перерахування відповідної суми; 2) Зарахувати різницю між цінами Автомобілів, розподіливши її на всі наступні несплачені Повні внески з метою пропорційного зменшення розміру Повних внесків, які залишаються до завершення Графіку внесків.
Після ознайомлення з умовами договору ОСОБА_1 , протягом 14 днів з дня його підписання не звернувся до ТзОВ "Авто Просто" з вимогою про його розірвання та погодилася із запропонованими умовами. 
Відповідач мала можливість на власний розсуд приймати чи не приймати умови договору, виходячи із принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України.
14 серпня 2009 року між ТзОВ "Авто Просто" та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким поручителі зобов`язалися відповідати як солідарні боржники перед кредитором у разі невиконання зобов`язань ОСОБА_1 (а.с. 13).
Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
06 жовтня 2009 року, перебуваючи у групі "Автотак", скориставшись правом, передбаченим статтею 7 Додатку №2 до Угоди, ОСОБА_1 підписала Акт вибору автомобіля, в якому просила замінити автомобіль "Chevrolet Lacetti" на автомобіль " Chevrolet Aveo".
17 жовтня 2009 року ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль Chevrolet Aveo, кузов № НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію (а.с.14).
ОСОБА_1 зобов`язалася оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків (Додаток №1 до Угоди).
Однак після сплати 103 внесків – з травня 2018 року ОСОБА_1 справляти щомісячні внески припинила, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 128 778,94 гривень, з яких: чисті внески – 108 893,02 гривень, що складає 42,4491% від ціни автомобіля (256 526,12 гривень х 42,4491%); внески в оплату послуг – 19 885,92 гривень ((256 526,12 гривень х 0,38% + 20% ПДВ) х 17 внесків); що підтверджується наданим позивачем розрахунком платежів за Угодою №300082 (а.с.28-28, зв.).
Наведений розрахунок відповідачами не спростований.
Система оплати повністю узгоджується із правовою природою угоди про надання послуг з придбання товарів у групах, якою передбачається для учасника можливість отримати у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості за рахунок коштів, сплачених іншими учасниками групи, які не отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це придбання автомобіля за такою угодою відбувається за його дійсною вартістю на момент купівлі, яка в силу ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого іншим учасникам раніше. За таких обставин сторонами не визначається остаточний обсяг грошового зобов`язання , так як сума щомісячних внесків та інших платежів залежить від ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця (постанова Верховного Суду від 30 травня 2018, провадження № 61-3569св18).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Умовами укладеної між сторонами угоди передбачений обов`язок відповідача про повну сплату поточної ціни автомобіля, послуг адміністрування та інших платежів шляхом оплати 120 внесків в порядку та розмірі, передбаченому умовами угоди та додатків до неї.
Відповідачі погодилися з умовами угоди та договору поруки, підписавши їх. При цьому дійсність правочинів вони не оспорювали.
Повно і правильно встановивши обставини справи та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до наданого ТзОВ "Авто Просто" розрахунку стягнув з відповідачів солідарно 128 778,94 гривень. 
Доводи заявника про те, що позов було подано до неналежного відповідача і суд без належних на те правових підстав зі свої ініціативи здійснив заміну сторони, є безпідставними, адже з тексту позовної заяви, зокрема її прохальної частин, наявних матеріалів справи документів видно, що позов подано саме до ОСОБА_1 , а найменування її по батькові " ОСОБА_5 " лише в частині заяви, де зазначаються реквізити сторін, зумовлене неправильним написанням – опискою.
Всупереч твердженням заявника виправлення в укладеному 06 жовтня 2009 року договорі поруки завірені нотаріусом, що його посвідчив, а саме: закреслене "18" читати як "11", а " НОМЕР_3 " – як " НОМЕР_4 ". Розмір забезпечених порукою вимог дорівнює сумі всіх повних та інших передбачених угодою платежів. На час підписання договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складав 156 330,73 гривень. Договором було визначено, що заборгованість може бути змінена в порядку, передбаченому у Додатку №2 до угоди. Відомостей щодо якого саме автомобіля укладався договір поруки, в ньому не міститься. Строк дії договору обумовлено до 31 серпня 2022 року. 
На заслуговують на увагу й доводи щодо відсутності додаткових угод, які б змінювали порядок розрахунку та ціну, одностороннє нарахування позивачем заборгованості, відмінної від тієї, що була погоджена сторонами, оскільки заборгованість нарахована відповідно до умов угоди та додатків до неї, з якими ознайомлені відповідачі, та які підписані і погоджені ними. 
Пунктами 9.1, 9.2 статті 9 додатку № 2 до угоди передбачено, що якщо протягом строку дії Угоди, постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати марку та/або модель автомобіля, зазначених у Додатку №1 до Угоди, АВТО ПРОСТО зобов`язується здійснити заміну шляхом застосування Поточної ціни нової марки та/або моделі для розрахунку складових Повного внеску для всіх учасників групи та така нова марка та/або модель буде передаватися Учасникам, які не отримали попередню модель/марку. Якщо Поточна ціна нової марки та/або моделі Автомобіля є щонайбільше на 10% вищою за останню відому Поточну ціну Автомобіля, нова Поточна ціна буде дійсною для розрахунку Повного внеску, який мають сплачувати всі Учасники групи.
Якщо поточна ціна нової марки та/або моделі Автомобіля більш ніж на 10% перевищує останню відому Поточну ціну Автомобіля, зазначеного у Додатку №1 до Угоди, застосовується зокрема такий механізм: розмір у відсотках кожного наступного Повного внеску Учасника, який вже отримав Автомобіль, не змінюватиметься, а Поточна ціна для його розрахунку буде пропорційно змінюватися відповідно до зміни Поточної ціни нової марки та/або моделі Автомобіля.
На виконання умов зазначеного правочину сплачувались грошові кошти, які передбачені його умовами, отже, ці умови договору визнавались.
За системою "АвтоТак" транспортний засіб можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка, в залежності від ринкових тенденцій, може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого учаснику раніше. Визначення щомісячних внесків та інших платежів відповідно до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами в розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів".
Визначення розміру щомісячних платежів виходячи із поточної ціни автомобіля, а не до інших чинників, наприклад зміни курсу валют, підвищення облікової ставник Національного банку України, рівня інфляції, які також можуть впливати на вартість товарів та послуг на ринку, не можна вважати несправедливими умовами договору.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2019 року у справі № 357/13841/16-ц (провадження № 61-30638св18), від 22 травня 2019 року у справі № 285/1777/17 (провадження № 61-39721св18), та від 30 жовтня 2019 року у справі № 141/480/17 (провадження № 61-31528св18).
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Не заслуговують на увагу й аргументи заявника про відсутність у ТзОВ "Авто Просто" ліцензії та свідоцтва на ведення відповідних операцій станом на день укладення угоди з відповідачем, оскільки на той не існувало нормативно-правового акту Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг) про затвердження ліцензійних умов провадження діяльності з надання послуг з адміністрування придбання в групах, а також не існувало жодного висновку Нацкомфінпослуг про віднесення послуг з адміністрування "придбання в групах" до певного виду фінансових послуг з перелічених в ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Згодом Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" від 2 червня 2011 року № 3462-ІV (введеного в дію з 09 січня 2012 року), внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.
На підставі цього Закону Нацкомфінпослуг затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі Ліцензійні умови).
Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.
З аналізу Ліцензійних умов виходить висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.
Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача.
Враховуючи те, що ТОВ "Авто Просто" отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, то можна зробити висновок, що дане товариство діяло та дії цілком легітимно.
Заявниками не доведено суду істотного порушення договору ТзОВ "Автопросто", про оспорювання та визнання недійсними умов договору в установленому законом порядку відповідачі не пред`являли, а тому не заслуговують на уваги й інші доводи апеляційної скарги, в т.ч. щодо відсутності повноважень продавців-консультантів на вчинення відповідних дій та ліцензій у постачальника автомобілів. 
Відповідачем отримано у власність автомобіль, тобто при викупі автомобіля позивачем витрачено кошти, сплачені іншими учасниками системи, які ще не всі отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це, такі автомобілі можна викупляти лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в силу ринкових тенденцій може відрізнятись від вартості автомобіля, виданого раніше.
Нормами законодавства не передбачено обов`язкового направлення платіжної вимоги про сплату заборгованості на адресу боржника. Право вибору судового захисту, передбаченого законом або договором, у даному випадку, стягнення боргу, належить виключно позивачеві.
Згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, заявник не надав, а апеляційним судом здобуто не було.
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, позаяк зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, що, зокрема, суперечить встановленій практиці Верховного Суду для вирішення спірних правовідносин.
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Спонуканням для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Рудика Віталія Романовича залишити без задоволення, а рішення Корецького районного суду Рівненської області від 15 жовтня 2020 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                                  С.В. Хилевич
Судді:                                                                                                С.В. Боймиструк
                                                                               Н.М.Ковальчук