ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/362/21 Справа № 213/4621/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року                                                                м. Дніпро

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Городничої В.С,
суддів – Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою професійної спілки «Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України в приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»
на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до професійної спілки «Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України в приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання незаконним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року позивач -  ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 29.10.2019 року на адресу канцелярії приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» надійшла вимога № 19/10/01-19 від 19.10.2019 р. від первинної профспілкової організації «Незалежної профспілки гірників України в приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про розірвання трудового договору (контракту).
До зазначеної Вимоги додавалися документи, в тому числі копія протоколу № 16-10-19 від 16.10.2019 року засідання профспілкового комітету (Ради голів) профспілки ППО НПГУ ПРАТ «ІНГЗК». Відповідно до зазначеного Протоколу, під час засідання ППО НПГУ ПРАТ «ІНГЗК» було розглянуто питання ухилення від участі і проведенні колективних переговорів генеральним директором ПРАТ «ІНГЗК», в результаті чого було прийняте наступне рішення: «З огляду на відсутність перспектив реалізувати профспілкою законного права на участь у колективному договорі та в процесі колективних переговорів, що звужує можливість захисту належним чином інтересів працівників, направити вимогу до Наглядової ради ПРАТ «ІНГЗК» про розірвання трудового договору з генеральним директором ПРАТ «ІНГЗК» ОСОБА_1 ».
Зазначає про те, що він, як керівник ПРАТ «ІНГЗК», не згоден із вимогою ППО НПГУ ПРАТ «ІНГЗК» і вважає рішення, що викладене в протоколі № 16-10-19 від 16.10.2019 року незаконним, а факти «порушень», викладені у протоколі такими, що не відповідають дійсності. 
Вважає, що в оскаржуваному рішенні безпідставно міститься аргумент про те, що позиція керівника підприємства якимось чином звужує можливість для відповідача захищати належним чином інтереси працівників. Зауважує на тому, що ним не порушено чинне законодавство, яке регулює порядок укладання колективних договорів та ведення колективних переговорів. Крім того, на сьогоднішній день відсутній, погоджений у встановленому статтею 4 Закону України «Про колективні договори та угоди» порядку, проект нового Колективного договору, а рішення про створення спільного представницького органу - Ради профспілок приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» за № 25-06-19 від 25.06.2019 р. не може бути підставою для винесення оскаржуваного рішення, оскільки не відповідає чинному законодавству.
На підставі викладеного, просив визнати незаконним та скасувати рішення профспілки «Первинна профспілкова організація незалежної профспілки гірників України приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», що оформлене протоколом № 16-10-19 від 16.10.2019 року засідання профспілкового комітету (Ради голів), відносно розірвання трудового договору (контракту) із генеральним директором приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 .
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року позовну заяву — задоволено повністю.
Визнано незаконним та скасовано рішення профспілки «Первинна профспілкова організація незалежної профспілки гірників України приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», що оформлене протоколом № 16-10-19 від 16.10.2019 року засідання профспілкового комітету (Ради голів), відносно розірвання трудового договору (контракту) із генеральним директором приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 . 
Додатковим рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року вирішено питання про розподіл судових витрат. 
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, професійна спілка «Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України в приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», просила рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що первинна редакція п. 1.12 Колективного договору на 2014-2015 роки, щодо строку його дії, містила відомості про те, що договір набуває чинності з 18.04.2014р. та діє до укладення нового; про існування Спільної постанови №25 від 29.10.2018 року позивач їх не повідомляв, отже єдиною метою зміни редакції п.1.12 Колективного договору є ухилення ОСОБА_1 від проведення колективних переговорів.
Зазначав про порушення ОСОБА_1 , встановленого пунктами 1.7, 1.8 Колективного договору та законодавством, порядку внесення змін та доповнень до Колективного договору.
Вказував, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що в Протоколі №25-06-19 від 25.06.2019 року мова йде саме про початок колективних переговорів з питань розробки, укладення та внесення змін до колективного договору та створення робочої комісії, тобто саме робоча комісія мала вирішити чи потрібно укладати колективний договір, чи буде достатньо внести до нього актуальні зміни та доповнення.
Позивач ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції — без змін.
Третя особа Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» подало до суду пояснення на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції — без змін.
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є керівником Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 22).
Встановлено, що 29.10.2019 року на адресу канцелярії Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі – ПРАТ «ІНГЗК») надійшла вимога № 19/10/01-19 від 19.10.2019 р. від первинної профспілкової організації «Незалежної профспілки гірників України в приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ППО НПГУ ПРАТ «ІНГЗК»), про розірвання трудового договору (контракту) з генеральним директором ПРАТ «ІНГЗК» ОСОБА_1 (а.с. 9).
До зазначеної Вимоги додавалися документи, в тому числі копія протоколу № 16-10-19 від 16.10.2019 року засідання профспілкового комітету (Ради голів) профспілки ППО НПГУ ПРАТ «ІНГЗК» (а.с. 14).
Відповідно до зазначеного Протоколу, під час засідання ППО НПГУ ПРАТ «ІНГЗК» було розглянуто питання ухилення від участі і проведенні колективних переговорів генеральним директором ПРАТ «ІНГЗК», в результаті чого було прийняте наступне рішення: «З огляду на відсутність перспектив реалізувати профспілкою законного права на участь у колективному договорі та в процесі колективних переговорів, що звужує можливість захисту належним чином інтересів працівників, направити вимогу до Наглядової ради ПРАТ «ІНГЗК» про розірвання трудового договору з генеральним директором ПРАТ «ІНГЗК» ОСОБА_1 » (а.с. 14 ).
Позивач - ОСОБА_1 , як керівник ПРАТ «ІНГЗК», не погоджуючись із зазначеною вимогою ППО НПГУ ПРАТ «ІНГЗК» вважає що рішення, яке викладене в протоколі № 16-10-19 від 16.10.2019 року є незаконним, а факти «порушень», викладені у протоколі такими, що не відповідають дійсності.
З матеріалів справи вбачається, що станом на сьогоднішній день у ПРАТ «ІНГЗК» діє Колективний договір на 2014-2015 роки між Публічним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та Профспілковим комітетом первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 15-20).
Відповідно до п.п. 1.5 та 1.6. Колективного договору, він поширюється та є обов`язковим для всіх працівників підприємства.
Відповідно до ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори та угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.
Отже, виходячи з вищевказаних норм законодавства, дія Колективного договору, всі передбачені ним права та гарантії розповсюджуються на всіх працівників підприємства, незалежно від того, членом якої профспілки вони є та чи є членами будь-якої профспілки взагалі. Колективний договір та додатки до нього не містять будь-яких обмежень для працівників, в залежності від їх приналежності до профспілок, що не були стороною Колективного договору та не приймали участі у його укладенні.
Слід зазначити, що вищевказані Вимога і Протокол не містять конкретних положень на підтвердження «звуження» можливості для Відповідача або працівників підприємства, що є членами ППО НПГУ ПРАТ «ІНГЗК» реалізувати свої права, закріплені у Колективному договорі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 10 Закону України «Про колективні договори та угоди», укладенню колективного договору, угоди передують колективні переговори . Будь-яка із сторін не раніш як за три місяці до закінчення строку дії колективного договору, угоди або у строки, визначені цими документами, письмово повідомляє інші сторони про початок переговорів.
Судом встановлено, що строк дії вищевказаного колективного договору встановлено до 31.12.2022, що підтверджується Спільною постановою «Про внесення змін до Колективного договору» №25 від 29.10.2018 (а.с. 21). При цьому, положення вказаного Колективного договору за своїм змістом не встановлює інших строків проведення колективних переговорів. Отже, враховуючи правила ст. 10 Закону України «Про колективні договори та угоди», а також строк дії Колективного договору, встановленого Спільною постановою № 25 від 29.10.2018 року, встановлено, що строк для початку колективних переговорів має наступити не раніше 31.09.2021 року і до зазначеної дати початок колективних переговорів є таким, що суперечить чинному законодавству.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні підстави вважати дії ОСОБА_1 , як керівника підприємства такими, що містять ознаки ухилення від колективних переговорів через передчасність таких колективних переговорів.
Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 4 Закону України «Про колективні договори та угоди», право на ведення переговорів і укладення колективних договорів, угод надається сторонам соціального діалогу, склад яких визначається відповідно до законодавства про соціальний діалог. 
За наявності на підприємстві кількох профспілок чи їх об`єднань або інших уповноважених трудовими колективами на представництво органів вони повинні сформувати спільний представницький орган для ведення переговорів і укладення колективного договору.
У разі недосягнення згоди щодо колективного договору у спільному представницькому органі загальні збори (конференція) трудового колективу приймають найбільш прийнятний проект колективного договору і доручають профспілці або іншому уповноваженому трудовим колективом органу, який розробив проект, на його основі провести переговори і укласти затверджений загальними зборами (конференцією) колективний договір від імені трудового колективу з роботодавцем.
Згідно зі змістом вищевказаного Протоколу № 16-10-2019 від 16.10.2019 року, підставою ведення колективних переговорів є рішення Ради профспілок приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (яка на думку відповідача є Спільним представницьким органом), про що йдеться у протоколі від 25.06.2019 року, доданого до Вимоги (а.с. 14).
При цьому, суд звертає увагу на те, що як Протокол від 16.10.2019 року, так і Протокол від 25.06.2019 року не містять будь-яких достовірних даних про те, що зазначеним органом було розроблено, узгоджено та винесено на конференцію трудового колективу, найбільш прийнятний проект колективного договору.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що початок ведення колективних переговорів без будь-якого проекту нового колективного договору дійсно є передчасним.
Таким чином, на сьогоднішній день відсутній, погоджений у встановленому статтею 4 Закону України «Про колективні договори та угоди» порядку, проект нового Колективного договору. Рішення про створення спільного представницького органу - Ради профспілок приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» за № 25-06-19 від 25.06.2019 р. не може бути підставою для винесення оскаржуваного рішення, оскільки не відповідає чинному законодавству.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 12 КЗпП України, якщо на підприємстві, в установі, організації створено кілька первинних профспілкових організацій, вони повинні на засадах пропорційного представництва (згідно з кількістю членів кожної первинної профспілкової організації) утворити об`єднаний представницький орган для укладення колективного договору.
Відповідно до статті 37 Законі України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності», якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об`єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про колективні договори та угоди», за наявності на підприємстві кількох профспілок чи їх об`єднань або інших уповноважених трудовими колективами на представництво органів вони повинні сформувати спільний представницький орган для ведення переговорів і укладення колективного договору.
Згідно з текстом Протоколу № 16-10-19 від 16.10.2019 року, що містить оскаржуване рішення, 25.06.2019 року рішенням Ради профспілок, оформленим Протоколом № 25-06-19 було прийнято рішення про початок колективних переговорів щодо розробки та укладання колективного договору. 
Згідно з доданої до Вимоги копії Протоколу, рішення про початок колективних переговорів приймалось за участі керівників двох профспілок – Відповідача (чисельність первинної профспілки серед працюючих на підприємстві станом на 25.06.2019 року – 3 особи), керівник – ОСОБА_2 та професійної спілки «Професійна спілка чесних працівників» (чисельність первинної профспілки серед працюючих на підприємстві станом на 25.06.2019 року – близько 145 осіб), керівник – ОСОБА_3 та без участі ППО НПГУ ПРАТ «ІНГЗК» (профспілка, що є стороною чинного Колективного договору, кількість членів профспілки станом на 25.06.2019 року – 4 965 осіб), керівник – ОСОБА_4 .
Отже, рішення про початок Колективних переговорів приймалося двома профспілками, загальна чисельність членів яких серед працюючих на ПРАТ «ІНГЗК» складає близько 3% від загальної чисельності працівників підприємства.
Разом з тим, встановлено, що на ПРАТ «ІНГЗК» вже є чинний Колективний договір, з визначеним строком дії до 31.12.2022 року, отже, до визначеного статтею 10 Закону України «Про колективні договори та угоди» тримісячного терміну до дати завершення строку дії Колективного договору, відсутні будь-які правові підстави для створення Спільного представницького органу. 
Таким чином, оскільки підстави для ведення колективних переговорів наразі відсутні через наявність чинного Колективного договору, то відсутні будь-які правові підстави для функціонування Спільного представницького органу, на рішення якого посилається Відповідач у своєму Протоколі від 16.10.2019 року.
Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовної заяви.
Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що первинна редакція п. 1.12 Колективного договору на 2014-2015 роки, щодо строку його дії, містила відомості про те, що договір набуває чинності з 18.04.2014р. та діє до укладення нового; про існування Спільної постанови №25 від 29.10.2018 року позивач їх не повідомляв, отже єдиною метою зміни редакції п.1.12 Колективного договору є ухилення позивача від проведення колективних переговорів, проте зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.
Положенням ст. 10 Закону України «Про колективні договори та угоди», передбачено, що укладенню колективного договору, угоди передують колективні переговори.
Будь-яка із сторін не раніш як за три місяці до закінчення строку дії колективного договору, угоди або у строки, визначені цими документами, письмово повідомляє інші сторони про початок переговорів.
Колективний договір на 2014-2015 роки між Публічним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та Профспілковим комітетом первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 15-20) є чинним і, з урахуванням продовження строку його дії Спільною постановою № 25 від 29.10.2018 року, діє до 31.12.2022 року.
Враховуючи те, що Колективний договір не містить строків, у які повинні бути розпочаті колективні переговори, то, на підставі ст. 10 Закону України «Про колективні договори та угоди», строк для початку колективних переговорів має наступити не раніше 31.09.2021 року.
Отже, до зазначеної дати початок колективних переговорів є таким, що суперечить чинному законодавству.
Доводи відповідача в апеляційній скарзі про порушення позивачем, встановленого пунктами 1.7, 1.8 Колективного договору та законодавством, порядку внесення змін та доповнень до Колективного договору, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги з огляду на наступне.
За своєю правовою природою внесення змін до Колективного договору не є вираженням особистої волі керівника Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», а певними діями сторін Колективного договору по внесенню до останнього змін та доповнень, а саме: адміністрації підприємства в особі генерального директора та первинної профспілкової організації в особі її голови. 
Зазначене закріплено у ст. 14 Закону України «Про колективні договори та угоди», зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.
Отже, законодавець чітко визначив, що приймати рішення про внесення змін до колективного договору вправі лише сторони, що його уклали.
Порядок внесення змін до чинного Колективного договору ПРАТ «ІНГЗК» визначено п. 1.8., де вказано, що внесення змін та доповнень до Колективного договору проводиться шляхом укладення відповідних спільних постанов.
Також п. 1.2. Колективного договору визначено коло осіб, що мають право підписувати Спільні постанови - це генеральний директор та голова профспілкового комітету первинної організації ПМГУ ПРАТ «ІНГЗК».
Отже, сторони, які внесли зміни до Колективного договору, дотрималися вимог Закону щодо внесення до нього змін.
Спільна постанова № 25 від 29.10.2018 р. є чинною, не скасованою сторонами, тому доводи відповідача про те, що її було прийнято ОСОБА_1 лише з метою ухилення від проведення колективних переговорів з іншими профспілками, що не є сторонами Колективного договору, є безпідставними.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що в Протоколі №25-06-19 від 25.06.2019 року мова йде саме про початок колективних переговорів з питань розробки, укладення та внесення змін до колективного договору та створення робочої комісії, тобто саме робоча комісія мала вирішити чи потрібно укладати колективний договір, чи буде достатньо внести до нього актуальні зміни та доповнення, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги з огляду на наступне.
Стаття 10 Закону України «Про колективні договори і угоди» обумовлює порядок ведення колективних переговорів. Укладенню колективного договору, угоди передують колективні переговори. Будь-яка із сторін не раніш як за три місяці до закінчення строку дії колективного договору, угоди або у строки, визначені цими документами, письмово повідомляє інші сторони про початок переговорів.
Судом встановлено, що попередній Колективний договір на 2014-2015 роки між Публічним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та Профспілковим комітетом первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» є чинним і, з урахуванням продовження строку його дії Спільною постановою № 25 від 29.10.2018 року, діє до 31.12.2022 року.
З огляду на зазначене, відсутні підстави для ведення колективних переговорів з приводу майбутнього Колективного договору.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки доказам у справі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
       Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу професійної спілки «Первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України в приватному акціонерному товаристві «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» – залишити без задоволення. 
Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2020 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий В.С.Городнича

Судді: О.В.Лаченкова

М.Ю.Петешенкова