Ухвала  
 09 березня 2021 року
 м. Київ
справа № 748/1418/19
провадження № 61-2717ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Сокуренко Наталія Вікторівна  на додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого                2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                                    АТ КБ «ПриватБанк», в якому, з урахуванням уточнень просив, зобов`язати останнього відновити залишок коштів на його рахунку                                                № НОМЕР_1 до того стану, в якому він перебував перед виконанням фінансових операцій у період з 00:00 год 25 жовтня 2018 року по 23:59 год 25 жовтня 2018 року включно, тобто станом на 23:59 год                     24 жовтня 2018 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на його рахунку № НОМЕР_2 до того стану, в якому він перебував перед виконанням фінансових операцій у період з 00:00 год                   25 жовтня 2018 року по 23:59 год 25 жовтня 2018 року включно, тобто станом на 23:59 год 24 жовтня 2018 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» припинити нарахування по його рахунку № НОМЕР_2 процентів, пені та інших штрафних санкцій за користування кредитним лімітом, що почали нараховуватись після проведення фінансових операцій (транзакцій) у період з 00:00 год 25 жовтня 2018 року по 23:59 год 25 жовтня 2018 року, включно; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» скасувати нараховані після                  25 жовтня 2018 року по його рахунку № НОМЕР_2 проценти, пеню та інші штрафні санкції за користування кредитним лімітом, що утворилися після проведення фінансових операцій (транзакцій) у період з 00:00 год 25 жовтня 2018 року до 23:59 год 25 жовтня 2018 року, включно; визнати кредитний договір № 18102517203626 від 25 жовтня 2018 року, кредитний договір № 18102517203627 від 25 жовтня 2018 року, кредитний договір № 18102517203629 від 25 жовтня 2018 року, укладені в електронному вигляді між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 недійсними з моменту їх укладення; застосувати наслідки недійсності правочинів у вигляді зобов`язання повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання вказаних правочинів; стягнути                                           з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь пеню за несанкціоноване списання коштів з рахунків у розмірі 9 613,93 грн; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь у відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн.
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 
2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2019 року скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити ОСОБА_1 залишок коштів на його рахунку № НОМЕР_3 до того стану, в якому він перебував перед виконанням фінансових операцій у період з 00:00 год 25 жовтня                 2018 року по 23:59 год 23 жовтня 2018 року включно, тобто станом на                 23:59 год 24 жовтня 2018 року; зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити ОСОБА_1 залишок коштів на його рахунку №  НОМЕР_2 до того стану, в якому він перебував перед виконанням фінансових операцій у період з 00:00 год. 25 жовтня 2018 року по 23:59 год. 25 жовтня 2018 року включно, тобто станом на 23:59 год 24 жовтня 2018; 
визнано кредитний договір № 18102517203626 від 25 жовтня 2018 року, кредитний договір № 18102517203627 від 25 жовтня 2018 року, кредитний договір № 18102517203629 від 25 жовтня 2018 року, укладені в електронному вигляді між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 недійсними; 
стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню за несанкціоноване списання коштів з карткових рахунків у розмірі 8,34 грн; стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Додатковою постановою Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого                2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат  задоволено частково.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 25 000 грн.
18 лютого 2021 року АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Сокуренко Н. В., надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення заяви.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Дослідивши матеріали касаційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Сокуренко Н. В., Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За правилом частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) - 2 270,00 грн.
Позовні вимоги в даній справі заявлені з підстав порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів» із ціною позову, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*250=567 500,00 грн).
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України вказана справа із зазначеним предметом спору не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
Ураховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії. Правова проблема, що вирішувалася судами у цій справі, не становила для них значної складності.
Використавши власні повноваження, урахувавши усі обставини цієї справи, суд визнає цю справу такою, що не становить значної складності для вирішення судами (тобто є малозначною справою).
При цьому, Верховний Суд дав оцінку та врахував: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому, за результатами чого не встановив наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.
Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточними і подальшому оскарженню не підлягає.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням вказаного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Сокуренко Н. В., подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України та інші заявлені клопотання.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», в інтересах якого діє адвокат Сокуренко Наталія Вікторівна  на додаткову постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                            І. А. Воробйова
                                                                                                                 Р. А. Лідовець
                                                                                                                 Ю. В. Черняк