Постанова
іменем України 
23 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 443/1161/19
провадження № 51-4698 км 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
потерпілого                                                ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробуванням із іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців, якщо він не вчинить нового злочину та виконає ряд обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Крім того, суд частково задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 та постановив стягнути на його з користь із ОСОБА_7 9009,34 грн у рахунок відшкодування заподіяних злочином матеріальних збитків та 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Потерпілий ОСОБА_6 , не погоджуючись із вироком суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та вирішення цивільного позову, подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 17 липня 2020 року відмовив ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернув йому апеляційну скаргу.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, які її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування цих вимог потерпілий зазначає, що апеляційний суд розглянув клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку за його відсутності, належним чином не повідомивши про дату, час і місце судового засідання. Крім того, ОСОБА_6 вважає, що апеляційний суд, відмовляючи в поновленні строку на апеляційне оскарження, не врахував, що копію вироку від 18 березня 2020 року йому вручено через 6 днів після його проголошення.
Позиції інших учасників судового провадження
Потерпілий ОСОБА_6 просив задовольнити касаційну скаргу на викладених у ній підставах.
Прокурор ОСОБА_5 вважала, що касаційну скаргу ОСОБА_6 слід задовольнити, а ухвалу апеляційного суду – скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
За приписами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Доводи потерпілого, наведені в касаційній скарзі, про те, що суд апеляційної інстанції допустив зазначені порушення під час розгляду його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, є обґрунтованими.
Так, згідно з ч. 3 ст. 56 КПК України під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має певні права, зокрема бути завчасно поінформованим про час та місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні.
За приписами ч. 6 ст. 22 КПК України саме на суд покладено обов`язок забезпечити реалізацію потерпілим указаних прав.
Відповідно до частин 2 і 3 ст. 111 КПК України повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою, і у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу.
Указаною главою врегульовано порядок здійснення судового виклику у кримінальному провадженні. Зокрема, відповідно до положень ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Частиною 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Цих законодавчих вимог суд апеляційної інстанції не дотримався.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд неодноразово направляв поштою потерпілому ОСОБА_6 повідомлення щодо призначення розгляду його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, однак жодних даних про отримання потерпілим цих повідомлень немає. Так, конверт з повідомленням на 19 травня 2020 року повернуто на адресу апеляційного суду без вручення ОСОБА_6 за закінченням терміну зберігання на пошті, а конверти із повідомленням на 2 та 23 червня 2020 року повернуто без вручення через неправильно зазначену адресу потерпілого. Дані на підтвердження отримання останнім повідомлення про призначення судового засідання на 17 липня 2020 року до апеляційного суду не надходили.
Отже, апеляційний суд, не пересвідчившись, що потерпілий ОСОБА_6 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, за відсутності останнього розглянув його клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення, передчасно розцінивши неприбуття потерпілого в судове засідання як небажання брати участь в апеляційному розгляді.
Внаслідок цього не було забезпечено право потерпілого на доступ до правосуддя, не створено необхідних умов для використання прав, наданих йому як стороні процесу, чим порушено засади кримінального провадження, визначені у статтях 21, 22 КПК України.
Такі порушення перешкодили апеляційному суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
З цих підстав касаційну скаргу потерпілого слід задовольнити, а ухвалу апеляційного суду – скасувати з  призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, за результатами якого, врахувавши вищенаведене, апеляційному суду належить прийняти законне та  обґрунтоване рішення.
З урахуванням зазначених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону Суд не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам касаційної скарги потерпілого, оскільки питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення має бути предметом перевірки апеляційного суду за правилами глави 31 КПК України. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Касаційну   скаргу   потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 , скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді
 
ОСОБА_8                                      ОСОБА_2                                      ОСОБА_3