ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/16636/20	Головуючий у 1-й інстанції КУнцьо С.В. 	
Провадження № 33/817/93/21 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст.172-6 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: прокурора  Штурми Н.В.,
захисника   Башуцького І.Я. 
розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2021 року, -
в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2021 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
В обґрунтування свого висновку щодо прийнятого рішення суд зазначив, що ОСОБА_1 , будучи особою, на яку відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону, п.п.2-1п.11 розділу ХІІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби(COVID-19)», яким встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до ст.45 Закону подаються за минулий рік до 01 квітня,у 2020 році суб`єкти декларування подають до 01червня, без поважних причин, несвоєчасно, тобто після встановленого періоду декларування (з 01.01.2020р. до 01.06.2020р.), а саме 02.06.2020р. подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2021 року скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КупАП.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою та такою, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Стверджує, що мала намір подати електронну декларацію наприкінці травня, але дізнавшись про закінчення дії електронного цифрового підпису, не мала можливості отримати його у Центрі обслуговування платників податків Тернопільської ДПІ, оскільки у зв`язку із установленим на всій території України карантином, на підставі розпорядження ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.03.2020 року №305-р “Про тимчасові заходи в ЦОП”, з 23.03.2020 по 29.05.2020 року ЦОП Тернопільської ДПІ було закрито для відвідувачів, що підвтерджується відповіддю ГУ ДПС в Тернопільській області від 02.12.2020 №943/6/19-00-12-01-03/26561.
Вказує, що перебуває в декретній відпустці й доглядає за маленькою дитиною, а тому не мала можливості часто відлучатись .
Також зазначає, що з 01.01.2020 року по 24.09.2020 рік за її адресою проживання не було інтернет-мережі та відсутня комп`ютерна техніка.
Вважає, що нею допущено формальне порушення строків подання електронної декларації через обставини, що від неї не залежали, умислу ухиляння від подання декларації не було.
Звертає увагу на те, що днем виявлення правопорушення є 02.07.2020 року, а саме день реєстрації повідомлення в Національному агентстві з питань запобігання корупції, а не 05.08.2020 р. - день отримання цього повідомлення Департаментом стратегічних розслідувань НП України, як зазначив суд першої інстанції, тому, на думку апелянта, на момент прийняття постанови від 13.01.2021 року провадження підлягало закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Заслухавши захисника Башуцького І.Я., який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання її винної у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП; прокурора, який рішення місцевого суду вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без змін і відмовити у задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
       За змістом ст.172-6 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
       Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 , відповідно до розпорядження голови Тернопільської обласної ради № 330-к/тр від 11.12.2014 р. призначено на посаду консультанта відділу забезпечення діяльності керівництва Тернопільської обласної ради (на правах патронатної служби) виконавчого апарату Тернопільської обласної ради. 
       Також, 11 грудня 2014 року ОСОБА_1 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування. Крім того згідно вищевказаного розпорядження ОСОБА_1 присвоєно 11 (одинадцятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування. 
       На час вчинення і виявлення інкримінованих її дій, з 11.12.2014 р. року ОСОБА_1 була консультантом відділу забезпечення діяльності керівництва Тернопільської обласної ради (на правах патронатної служби) виконавчого апарату Тернопільської обласної ради.
       Наведені обставини були предметом дослідження судом першої інстанції і отримали правильну правову оцінку.

       Окрім того, місцевим судом досліджено інші докази по справі, сукупний аналіз яких дає підстави для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, Ці докази стверджуються:        
даними,що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язаному з корупцією №290 від 24.09.2020 року;
витягом з офіційного сайту «https://public.nazk.gov.ua/search» щодо подання ОСОБА_1 електронних декларацій - за 2017-2018р.р. та 02.06.2020 року -за 2019рік;повідомленні Національного агентства про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої навиконання функцій держави або місцевого самоврядування №47-05/37641/20 від 31.07.2020р., отриманого Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України вх. № 11482 від 05.08.2020р.;
повідомленням Тернопільської обласної ради Національного агентства з питань запобігання корупції про факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування № 07-674 від 10.06.2020р.; 
послідовностю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 в період з 01.01.2020р. 30.07.2020р.; 
розпорядженням голови Тернопільської обласної ради № 330-к/тр від 11.12.2014 р. про призначення ОСОБА_1 з 11 грудня 2014 року на посаду консультанта відділу забезпечення діяльності керівництва Тернопільської обласної ради (на правах патронатної служби) виконавчого апарату Тернопільської обласної ради; 
копією посадової інструкції консультанта відділу забезпечення діяльності керівництва Тернопільської обласної ради (на правах патронатної служби) від 22.12.2016 р.; присязі посадової особи місцевого самоврядування ОСОБА_1 від 11.12.2014 р.; 
листом-ознайомлення ОСОБА_1 із Законом України «Про запобігання корупції» від 14.12.2014 р. 

Доводи апелянта про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам чинного законодавства є необґрунтованими, оскільки протокол складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а його зміст повністю відповідає вимогам ст.256 КупАП.
Твердження, наведені ОСОБА_1 про те, що суд неповно з`ясував обставини справи наведені нею в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі щодо причин пропуску подання декларації, вважаю надуманими та безпідставними, оскільки оцінка суду про наявність в діях апелянта ознак адміністративного правопорушення базується на детальному аналізі обставин справи, який дав можливість всебічно, повно та об`єктивно оцінити докази, представлені сторонами. 
       Що стосується наявності підстав для закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП, після закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, про що апелянт зазначає в апеляційній скарзі, то в даному випадку його доводи є необґрунтованими і такими, що базуються на суб`єктивній оцінці апелянта трактування ним правової норми.
       
Доводи апелянта про необхідність закриття провадження в справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, жодним чином не підтверджуються і фактично спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , яка зазначила, що нею було допущене формальне порушення строків подання електронної декларації через обставини, що від неї не залежали, умислу ухиляння від подання декларації у неї не було.
Окрім того, мотиви наведені апелянтом щодо причин пропуску строку на подання декларації, наведені в апеляційній скарзі, не є такими, що перешкоджали їй виконати вимоги закону щодо подання декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у визначений строк. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП є обґрунтованими та належним чином мотивованими.

       З урахуванням наведеного, вважаю постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2021 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав до її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.