ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 березня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/2322/20
Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/345/21

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря  Шапко В.М.,

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Акціонерне товариство «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ»,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 10.12.2020, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням належного йому автомобіля, в сумі 35345 грн 60 коп., втратою цим автомобілем товарної вартості в розмірі 15979 грн 09 коп., витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля в сумі 2200 грн 00 коп., а також витрат на оплату судового збору в розмірі 840 грн 80 коп. та професійної правничої допомоги в сумі 3000 грн 00 коп. В обґрунтуванні позову вказано, що 17.01.2020 о 14 год. 33 хв. в м. Чернігові по вулиці Молодчого, № 46, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Renault Logan", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля "Toyota Camry", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . За її скоєння постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.02.2020 у справі № 750/490/20 ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУАП. Внаслідок вказаної пригоди позивачу завдано вищевказаної матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Renault Logan" на момент пригоди була застрахована в АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ». Тому ОСОБА_1 18.02.2020 звернувся до цього товариства з заявою про виплату страхового відшкодування. За висновком № 11 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.02.2020, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Toyota Camry", внаслідок його пошкодження 17.01.2020 у ДТП, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості в сумі 15979 грн 09 коп., становить 151324 грн 69 коп. АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» повідомила позивача про те, що розмір страхового відшкодування, який належить йому до виплати, становить 100000 грн 00 коп., що дорівнює ліміту страхової суми, яка визначена у договорі страхування. ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен частково компенсувати йому матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка не покривається страховою виплатою, в сумі 35345 грн 60 коп., шкоду, завдану втратою товарної вартості автомобіля, в сумі 15979 грн 09 коп., та витрати за експертне автотоварознавче дослідження в сумі 2200 грн 00 коп.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив із того, що позовні вимоги є доведеними.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: 
- суд не задовольнив останнє клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв`язку з дією карантину та розглянув справу без участі останнього, чим позбавив його можливості брати участь у засіданні, давати пояснення та користуватися іншими правами, визначеними ЦПК України;
- судом не дано оцінку матеріалам справи № 750/490/20 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення та не враховано взаємну вину позивача та відповідача у скоєнні ДТП, про яке йдеться;
- матеріали справи містять два експертні висновки, яким не надано належної правової оцінки, зокрема наявним у них розбіжностям;
- суд не з`ясував фактичну вартість ремонтних робіт, проведених позивачем для відновлення пошкодженого автомобіля;
- позивачеві необов`язково було нести витрати на автотоварознавче дослідження свого автомобіля, так як таке вже було проведено страховиком, який сплатив позивачеві страхове відшкодування;
- розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, про що наголосив би відповідач, якщо б він був присутній у судовому засіданні;
- неучасть відповідача у судових засіданнях спричинило позбавлення його можливості подати такі клопотання: про витребування справи № 750/490/20 і матеріалів страхової справи, про виклик для допиту експерта ОСОБА_4 , про призначення судом повторної автотоварознавчої експертизи автомобіля позивача, про долучення до справи фотокарток місця ДТП і відповідей станції технічного обслуговування щодо дійсної вартості ремонтних робіт.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
У справі встановлено таке.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 29.06.2016, ОСОБА_1 є власником автомобіля "Toyota Camry", державний номерний знак НОМЕР_2 (арк. 8).
17.01.2020 о 14 год. 33 хв. у м. Чернігові по вул. Молодчого, № 46, ОСОБА_2 керуючи автомобілем "Renault Logan", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони просп. Миру та виконуючи розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині, не надав переваги в русі автомобілю "Toyota Camry", державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку по вулиці Молодчого, внаслідок чого сталося зіткнення цих транспортних засобів і вони отримали механічні пошкодження. Таким чином ОСОБА_2 порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/490/20 від 04.02.2020, яка набрала законної сили 15.02.2020, ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУАП. У судовому засіданні під час розгляду справи № 750/490/20 ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення визнав. Ці обставини підтверджено копією названої постанови (арк. 10-11).
Обов`язкову цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу автомобіля державний номерний знак НОМЕР_2 застраховано у ПАТ «СК «УСГ», поліс № 192475287. Це підтверджено витягом з центральної бази даних МТСБУ, що роздрукований з сайту цього бюро, від 10.03.2020 (арк. 9). Доказів про наявність інших договорів страхування щодо цього автомобіля у справі нема.
01.07.2019 АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» та Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер" уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4003458, яким застраховано майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу "Renault Logan", державний номерний знак НОМЕР_1 . Згідно з цим договором: строк його дії - з 03.07.2019 по 02.07.2020; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, завдану життю і здоров`ю - 200000 грн 00 коп., за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн 00 коп.; франшиза за цим договором становить 2000 грн 00 коп. Це підтверджено копією полісу відповідного змісту (арк. 78).
18.02.2020 до АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» звернувся ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мала місце 17.01.2020 (копія цієї заяви на арк. 81).
Як вбачається з висновку № 11 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 08.02.2020, складеного експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4, за заявою ОСОБА_1 від 21.01.2020, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Toyota Camry", державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП, що сталася 17.01.2020, на дату оцінки - 17.01.2020 становить 151324 грн 69 коп., у тому числі розмір збитків внаслідок втрати товарної вартості - 15979 грн 09 коп. (арк. 13-17).
З висновку № 22 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 13.02.2020, що складений цим же експертом, але за заявою АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» від 21.01.2020, вбачається, що вартість відновлювального ремонту цього ж автомобіля "Toyota Camry", необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 17.01.2020, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ у вартості складників, ремонтних робіт та матеріалів, на дату оцінки - 17.01.2020 cтановить 135345 грн 60 коп.(його копія на арк. 84-105).
Згідно з складеним АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» страховим актом № 457/2020-ГО від 16.03.2020, сума матеріального збитку внаслідок ДТП, що є об`єктом судового розгляду і яку цим товариством визнано страховим випадком, становить 92000 грн 00 коп., який з урахуванням (за мінусом) франшизи підлягає до відшкодування в сумі 90000 грн 00 коп. (копія цього акту на арк. 106).
Листом № 16-03/12 від 16.03.2020 АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» повідомила ОСОБА_1 про те, що сума страхового відшкодування, яка підлягає йому до виплати, розрахована з вирахуванням безумовної франшизи та суми ПДВ і становить 90000 грн 00 коп. (92000 грн 00 коп. -2000 грн 00 коп. = 90000 грн 00 коп.); її буде перераховано на його рахунок згідно з вищевказаним страховим актом ( копія цього листа на арк. 108).
З копії платіжного доручення АТ «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» АТ «МЕГАБАНК» від 17.03.2020 № 5404 вбачається, що воно виплатило ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 90000 грн 00 коп. (арк. 107).
Позивачем понесено такі витрати: в сумі 2200 грн 00 коп. - вартість експертного автотоварознавчого дослідження, що підтверджується оригіналом квитанції № 12 від 08.02.2020 (арк. 36), та 3000 грн 00 коп. - оплата послуг адвоката, що підтверджується оригіналом квитанції без номера від 12.03.2020 (арк. 41).
Аналізуючи надані докази і норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.
За змістом п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то невідшкодована страховиком майнова шкода, зокрема шкода, спричинена втратою товарної вартості транспортного засобу, повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Додатком № 9 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу
Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395) передбачено можливість і порядок обчислення показника шкоди, що спричинена втратою товарної вартості колісного транспортного засобу, як складової загального розміру майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати цього виду відшкодування страховика законодавством звільнено, то його згідно з ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України має бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення, виходячи з наведеного нижче.
У постанові суду від 04.02.2020 у справі № 750/490/20, яка набрала законної сили, встановлено вину ОСОБА_2 у ДТП, що є об`єктом судового розгляду, а вини ОСОБА_1 у її скоєнні не встановлено. В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України ці обставини є такими, що мають преюдиціальне значення для справи. Тож доводи апеляційної скарги про те, що судом не дано оцінку матеріалам справи про адміністративне правопорушення № 750/490/20 та не враховано взаємної вини позивача та відповідача у скоєнні ДТП, апеляційним судом відкидаються. Крім того, з копії довідки Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернігівській області № 3020019420585141 від 30.01.2020 (вих. № 42) вбачається те ж саме (арк. 83).
Оспорюючи розмір майнової шкоди, визначений експертом-автотоварознавцем, відповідач не надав доказів протилежного чи інакшого ані суду І інстанції, ані апеляційному суду. Зокрема про необхідність з`ясування фактичної вартості ремонтних робіт, проведених позивачем для відновлення пошкодженого автомобіля, у ході розгляду справи у місцевому суді не йшлося і у справі відсутні докази, що вартість проведення таких робіт є нижчою за розмір шкоди, який визначено експертом-автотоварознавцем.
Висновок № 11 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.02.2020, складений експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4, відрізняється від висновку цього ж експерта № 22 від 13.02.2020 тільки тим, що у ньому вартість матеріального збитку, на відміну від висновку № 11 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.02.2020, збільшена на розмір збитків внаслідок втрати пошкодженим автомобілем товарної вартості - на 15979 грн 09 коп.
Твердження про те, що позивачеві необов`язково було нести витрати на автотоварознавче дослідження свого автомобіля, оскільки таке вже було проведено страховиком, є неспроможним, так як проведеним страховиком автотоварознавчим дослідженням не визначено розмір збитків, завданих позивачеві втратою пошкодженим автомобілем товарної вартості. Так як страховик не має обов`язку відшкодовувати розмір втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, то позивач повинен був замовити експертне дослідження з метою встановлення розміру цього виду втрат.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що неможливість прибуття ОСОБА_2 у судове засідання позбавила його можливості подати клопотання про витребування справи № 750/490/20, матеріалів страхової справи, про виклик у судове засідання для допиту експерта ОСОБА_4 , про призначення повторної автотоварознавчої експертизи автомобіля позивача, про приєднання до справи фотокарток місця ДТП, відповідей станції технічного обслуговування щодо дійсної вартості ремонтних робіт, заяви щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу судом теж відкидаються.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 01.04.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін для розгляду по суті на 16.04.2020 (арк. 51-53).
07.04.2020 ОСОБА_2 надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками (арк. 55), які були отримані ним особисто 10.04.2020 (арк. 57).
16.04.2020 розгляд справи відкладено на 18.05.2020, у зв`язку з неявкою відповідача (арк. 60).
24.04.2020 відповідачу надіслано судову повістку про виклик у судове засідання на 18.05.2020 на 11 год. 00 хв. (арк. 66), яку не вручено за закінченням встановленого строку зберігання на підприємстві поштового зв`язку (арк. 69).
18.05.2020 ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився; судом ухвалено заочне рішення про задоволення позову (арк. 121-127).
16.06.2020 ОСОБА_2 подав заяву про перегляд судового рішення у цій справі в порядку ст. 288 ЦПК України (арк. 135-136).
28.07.2020 учасників справи викликано у судове засідання на 11:30 год. 12.08.2020 для розгляду вказаної заяви (арк. 139).
Судова повістка, надіслана ОСОБА_2 , повернулася за закінченням встановленого строку зберігання на підприємстві поштового зв`язку (арк. 143).
12.08.2020 розгляд справи відкладено на 09:00 год. 31.08.2020 у зв`язку з неявкою відповідача, що вбачається з протоколу судового засідання (арк. 146).
Повістка ОСОБА_2 про виклик до суду на вищевказаний час надіслана 13.08.2020 (арк. 148) та була отримана ним особисто 14.08.2020 (арк. 151).
Ухвалою суду від 31.08.2020 заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано й призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11:00 год. 23.09.2020 (арк. 157-158), про що ОСОБА_2 та його представник повідомлені під розписку (арк. 160).
23.09.2020 розгляд справи відкладено на 08.10.2020 у зв`язку з задоволенням відповідного клопотання відповідача, яке обґрунтовувалося стрімким поширенням коронавірусу в м. Чернігові та наявністю на утриманні ОСОБА_2 дитини й дружини, яка остерігається захворювання, щоб не наражатися на небезпеку (арк. 165, 170, 171).
08.10.2020 розгляд справи відкладено на 26.10.2020 у зв`язку з задоволенням такого ж, як і попереднє, клопотання відповідача (арк. 177, 178).
26.10.2020 розгляд справи відкладено на 25.11.2020 у зв`язку задоволенням з такого ж, як і два попередніх, клопотання відповідача (арк. 182, 184).
25.11.2020 розгляд справи відкладено на 10.12.2020, у зв`язку з задоволенням такого ж, як і три попередніх, клопотання відповідача (арк.191).
09.12.2020 відповідач подав таке ж, як і чотири попередніх, клопотання про відкладення розгляду справи (арк. 196), яке суд відхилив і ухвалив оскаржуване рішення.
Відповідно до принципу 2 Рекомендацій № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення функціонування правосуддя, ухвалених Комітетом Міністрів Ради Європи на 367 засіданні заступників міністрів 28.02.1984, коли в ході судового провадження сторона поводиться недобросовісно і явно зловживає процедурою з очевидною метою затягти провадження, суд має бути наділений повноваженнями або невідкладно винести рішення по суті справи, або застосувати санкції, такі як накладення штрафу, відшкодування завданих збитків або позбавлення права на процесуальну дію; в особливих випадках суд має бути у змозі стягнути судові витрати з адвоката.
У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004).
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 в справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Проте ОСОБА_2 засобів щодо прискорення процедури слухання справи не використовував, а навпаки затягував її розгляд.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Введення карантину не позбавляло ОСОБА_2 ні права, ні можливості подати суду всі, які він вважав за необхідне, заяви, клопотання, пояснення (в тому числі й ті, про які зазначено в апеляційній скарзі) та не позбавляло його можливості особисто з`являтись в судові засідання та/або направити свого представника, з яким він уклав договір про надання правничої допомоги (підтвердженням того, що ОСОБА_2 мав такого, є відповідний ордер на арк. 152). До того ж останній в силу ч. 3 ст. 367 ЦПК України міг надати все вищезгадане суду апеляційної інстанції. Отож його дії спрямовані на свідоме невиправдане затягування вирішення справи всупереч принципу ефективності судового процесу. Тож ці дії суперечать вимогам ст.ст. 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку та недопустимість зловживання процесуальними правами. Тобто вищеописані дії відповідача порушують права інших учасників судового процесу.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позовною стороною надано копію договору про надання такої допомоги адвокатом Селюхом А.В., складений представником ОСОБА_1 розрахунок витрат на її надання, акт виконаних робіт і квитанцію про оплату цих витрат в сумі 3000 грн 00 коп. (арк. 37, 39, 42, 41). У згаданих документах зазначено, що за надання юридичної допомоги, а саме: за юридичні консультації, вивчення та аналіз наданих ОСОБА_1 документів і інформації (на що витрачено 2 год.), за укладення договору, аналіз дій ОСОБА_1 , вироблення правової позиції у справі, за підготовку процесуальних документів, здачу позовної заяви до суду (на що витрачено 5 год.), за таку, що планується протягом 2 годин, участь у судових засіданнях Зажитьком О.І. сплачено вказану суму коштів. Проте згідно з всіма наявними у справі протоколами судового засідання місцевого суду представник позивача - адвокат Селюх А.В. у жодному засіданні не брав участі. Отже з відповідача на користь позивача належить стягти відшкодування витрат на оплату вартості правової допомоги за мінусом запланованих, але не реалізованих, 2 годин участі адвоката у судових засіданнях, тобто у сумі: 3000 грн 00 коп. (загальна договірна вартість правової допомоги адвоката): 9 год. (загальна оплачена договірна кількість часу, запланована на надання правової допомоги адвоката) х 7 (кількість часу, фактично витраченого адвокатом на надання правової допомоги ОСОБА_1 ) = 2333 грн 33 коп.
З наведеного випливає, що у справі, яка переглядається, рішення суду І інстанції підлягає зміні в частині відшкодування позивачеві відповідачем витрат на правову допомогу шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного; в іншій частині воно є законним.
Підстав для перерозподілу судових витрат за апеляційний розгляд справи немає.
Законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення перевірено у межах доводів апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2020 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши її розмір до 2333 (двох тисяч трьохсот тридцяти трьох) грн 33 коп.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий:                         Судді: