ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 лютого 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №591/5373/20 
Номер провадження 22-ц/816/306/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2020 року в складі судді Северинової А.С., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 18 грудня 2020 року
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 06 липня 2009 року ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг, підписала заяву, в якій підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послу, Тарифами, які викладені на сайті позивача, складають між ним та банком договір про надання батьківських послуг. 
Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 20 травня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 20522 грн 41 коп., яка складається із: 14 527 грн 80 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5994 грн 61 коп. – заборгованість за простроченими відсотками.
Посилаючись на вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 522 грн 41 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що при укладенні кредитного договору сторонами було досягнуто усіх істотних його умов, а відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах, Тарифах не свідчить про те, що вона не була ознайомлена з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Вказує, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Отже, користування кредитними коштами, погашення заборгованості свідчить про укладення сторонами кредитного договору та про погодження відповідачем із розміром заборгованості, в тому числі із нарахованими відсотками та неустойкою. Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги підписану відповідачем довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», якою було визначено базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами та порядок нарахування пені за несвоєчасно виконані зобов`язання. Наданий банком розрахунок заборгованості не був спростований відповідачем, контррозрахунок не наведено, судово-економічна експертиза по справі не призначалася. 
Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 липня 2009 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем заяви, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 750 грн на платіжну картку, зі сплатою процентів у розмірі 30 % річних із розрахунку 360 днів на рік, зі строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії кредитної картки (а.с. 30).
  ОСОБА_2  погодилася, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Крім того, 06 липня 2009 року відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідно до умов якої сторонами були визначені наступні умови надання кредитних коштів: пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка 2,5 % на місяць (або 30 % на рік) з розрахунку 360 днів на залишок заборгованості; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 – нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн і більше; штраф за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів у сумі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (а.с. 31).
02 липня 2013 року ОСОБА_2 було збільшено кредитний ліміт до 11800 грн 00 коп., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виданої на ОСОБА_2 (а.с. 28).
З наданої банком інформації по кредитному договору № б/н від 06 липня 2009 року вбачається, що  ОСОБА_2 було видано п`ять кредитних карток з терміном дії останньої до кінця квітня 2022 року (а.с. 29).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 20 травня 2020 року становить 20522 грн 41 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 14527 грн 80 коп., в т.ч. 00 грн 00 коп. – заборгованості за поточним тілом кредиту, 14527 грн 80 коп. – заборгованості за простроченим тілом кредиту, 00 грн 00 коп. – заборгованості за нарахованими відсотками, 5994 грн 61 коп. – заборгованості за простроченими відсотками, 00 грн 00 коп. – заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 00 грн 00 коп. – нарахована пеня, 00 грн 00 коп. – нарахована комісія (а.с. 7-12, 13-18, 19).
Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що банком безпідставно погашалися проценти за рахунок тіла кредиту, а також не доведено погодження з відповідачем умов договору щодо збільшення відсоткової ставки. Виходячи з тіла кредиту, визначеної сторонами відсоткової ставки за користування кредитними коштами та загальної суми внесеної відповідачем у період з 01 січня 2016 року по 20 травня 2020 року на виконання умов договору, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Таким чином, установивши обставини того, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, суд дійшов правильного висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 липня 2009 року шляхом підписання заяви. 
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку, зокрема щодо одностороннього підвищення відсоткової ставки та можливість погашення заборгованості за відсотками за рахунок тіла кредиту. 
Крім того, погашення процентів за користування кредитом за рахунок кредитних коштів прямо порушує вимоги ст. 1049 ЦК України.
Посилання позивача в доводах апеляційної скарги на неврахуванням судом першої інстанції підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» є безпідставними, оскільки ухвалюючи оскаржене рішення судом було наведено детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, з урахуванням узгодженої сторонами процентної ставки, яка становить 30 %. 
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування станом на 20 травня 2020 року непогашеної відповідачем заборгованості за кредитним договором, виходячи з погоджених умов отримання кредитних коштів та з урахуванням сум внесених ОСОБА_1 у спірний період. 
За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».
Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                         О.І. Собина

Судді:                                                                                      О.Ю. Кононенко 

                                               
                                                                          В.І.Криворотенко