ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
10 лютого 2021 року
м. Київ
Справа № 9901/416/19
Провадження № 11-338заі20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Князєва В. С.,
судді-доповідача Анцупової Т. О., 
суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.,
за участю: 
секретаря судового засідання Яроша Д. В.,
позивачки - ОСОБА_1 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні справу № 9901/416/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення в частині, визнання завершеною процедури кваліфікаційного оцінювання
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року (у складі колегії суддів Желєзного І. В., Берназюка Я. О., Мороз Л. Л., Бучик А. Ю., Рибачука  А. І.),
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1. 05 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) від 04 липня 2019 року № 573/ко-19 у частині абзацу третього резолютивної частини рішення щодо визначення порядку набрання чинності цим рішенням;
- визнати завершеною процедуру кваліфікаційного оцінювання щодо неї як судді Господарського суду міста Києва на відповідність займаній посаді, яке було призначено рішенням ВККС від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18.
2. На обґрунтуванняпозовних вимог позивачка зазначила, що положення підпункту 4.10.1 пункту 4.10 розділу ІV Регламенту ВККС, затвердженого рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 № 81/зп-16 (далі - Регламент) містять імперативний припис щодо недотримання Громадською радою доброчесності (далі - ГРД) строків подання висновку про невідповідність судді критеріям доброчесності та професійної етики. 
На підставі частини п`ятої статті 83 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) та підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу ІV Регламенту поданий висновок ГРД не міг впливати на порядок набрання чинності рішенням ВККС про відповідність судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 займаній посаді. 
На думку позивачки, проведення співбесіди, призначене Комісією на 04 липня 2019 року в межах кваліфікаційного оцінювання її на відповідність займаній посаді, за своєю правовою суттю є продовженням співбесіди, яка розпочалась 12 липня 2018 року та під час якої було оголошено перерву. Водночас вважає, що зміна колегії ВККС з проведення співбесіди та у зв`язку із цим проведення співбесіди спочатку не змінює строків подання висновків ГРД. 
Відтак зазначає, що висновок ГРД про невідповідність ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, який надійшов на електронну пошту Комісії 03 липня 2019 року о 23 годині 35 хвилин, не підлягав прийняттю ВККС до розгляду та не міг жодним чином вплинути на порядок набрання чинності рішенням ВККС від 04 липня 2019 року про її відповідність займаній посаді.
Крім того, позивачка зауважує, що висновок ГРД від 03 липня 2019 року їй на електронну адресу не надходив, а був вручений лише у день проведення співбесіди - 04 липня 2019 року.
На думку ОСОБА_1 , Комісією порушено принципи правової визначеності, належного врядування та передбачуваності дій державного органу, оскільки відповідач не дотримався визначеного у Регламенті порядку проведення кваліфікаційного оцінювання та засобів установлення результатів оцінювання, прийнявши до розгляду висновок ГРД, поданий з порушенням строку, внаслідок чого рішення Комісії від 04 липня 2019 року № 573/ко-19 у частині прийняття до розгляду висновку ГРД та визначення порядку набрання таким рішення чинності є невмотивованим.
Крім того, позивачка вважає, що порядок, установлений щодо прийняття рішень ВККС у разі наявності негативного висновку ГРД, стосується виключно кваліфікаційного оцінювання, яке проводиться для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді (проведення конкурсу на зайняття вакантної посади та у випадку дисциплінарного стягнення) та за результатами якого ухвалюється рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.
3. Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року  ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.
4. Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подала до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу з тих підстав, що оскаржуване рішення прийняте Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду з неправильним застосуванням норм матеріального права. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог.
5. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 22 жовтня 2020 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року, а ухвалою від 09 листопада 2020 року призначила справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
6. 06 листопада 2020 року від Комісії до Великої Палати Верховного Суду надійшов лист, у якому ВККС зазначає, що 07 листопада 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року № 193-IX, згідно з пунктами 2 та 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого з дня набрання ним чинності повноваження членів Комісії припинено, а станом на 04 листопада 2019 року нового складу не сформовано. Відтак зазначає, що Комісія не має можливості виконати вимоги ухвали суду та надати відповідні заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, зокрема відзив на апеляційну скаргу.
7. У судове засідання 10 лютого 2021 року представник ВККС не з`явився. Позивачка щодо розгляду справи без участі представника відповідача не заперечувала.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
8. Указом Президента України «Про призначення суддів» від 23 травня 2013 року № 302/2013 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Господарського суду Луганської області строком на п`ять років.
9. Указом Президента України «Про переведення суддів» від 06 вересня 2013 року №  503/2013 позивачку в межах п`ятирічного строку переведено на роботу на посаду судді Господарського суду міста Києва.
10. Рішенням від 01 лютого 2018 року № 8/зп-18 ВККС призначила кваліфікаційне оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 .
11. 12 липня 2018 року в межах кваліфікаційного оцінювання було розпочато співбесіду із суддею ОСОБА_1 , однак оголошено перерву для додаткового дослідження інформації про перетини державного кордону, про витрати на утримання майна тощо.
12. 02 липня 2019 року на офіційному сайті ВККС опубліковано оголошення про призначення співбесіди за результатами дослідження досьє ОСОБА_1   на 04 липня 2019 року.
13. 03 липня 2019 року о 23 годині 35 хвилин на електронну адресу ВККС надійшов висновок ГРД про невідповідність судді Господарського суду міста Києва    ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затверджений ГРД 03 липня 2019 року.
14. 04 липня 2019 року співбесіду із суддею ОСОБА_1 було проведено спочатку, оскільки відбулася зміна складу колегії ВККС.
15. Відповідно до витягу з протоколу № 294 засідання ВККС у складі колегії від 04 липня 2019 року затверджено порядок денний проведення співбесіди за результатами дослідження досьє суддів у межах кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема ОСОБА_1 . 
16. 04 липня 2019 року на засіданні ВККС ОСОБА_1 роз`яснено її права та обов`язки, передбачені Регламентом ВККС, з`ясовано наявність у неї відводів членам Комісії, повідомлено про неявку представника ГРД на засідання Комісії. 
17. Під час зазначеної співбесіди ОСОБА_1 звернулась до Комісії з клопотанням про залишення висновку ГРД про її невідповідність критеріям доброчесності та професійної етики без розгляду у зв`язку з тим, що такий надійшов з порушенням норм Регламенту. 
Колегія ВККС, порадившись на місці, протокольним рішенням ухвалила: «Відмовити у задоволенні клопотання щодо залишення без розгляду висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики». 
Водночас член ВККС ОСОБА_2 доповіла про результати дослідження досьє судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 та зазначила, що до Комісії надійшов висновок ГРД, який врахований як інформація. 
18. Рішенням від 04 липня 2019 року № 573/ко-19 ВККС вирішила:
- визначити, що суддя Господарського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрала 740,375 бала;
- визнати суддю Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 такою, що відповідає займаній посаді;
У резолютивній частині цього рішення ВККС зазначила, що воно набирає чинності відповідно до підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту.
19. Вважаючи рішення ВККС від 04 липня 2019 року в частині набрання ним чинності відповідно до підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту протиправним, позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом.
Оцінка суду першої інстанції
20. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходив з того, що чинним законодавством не передбачено обов`язку ГРД скеровувати відповідний висновок особі, якої він стосується, а також не передбачено обов`язку судді надавати контактні дані для ГРД, за допомогою яких така могла б установити зв`язок з відповідною особою та отримати від неї пояснення, у ГРД відсутні повноваження на отримання контактних даних, що унеможливлює налагодження зв`язку ГРД з такою особою та, відповідно, її ознайомлення з висновком/інформацією.
21. Суд першої інстанції, посилаючись на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 9901/460/18, зазначив, що законодавством не передбачено право ВККС приймати рішення про залишення без розгляду інформації або висновку, які були надані ГРД, як і не передбачено право не досліджувати відповідні документи.
Водночас суд виснував, що положення частини першої статті 88 Закону № 1402-VIII застосовуються у випадку наявності висновку ГРД про невідповідність судді критеріям професійної етики та доброчесності незалежно від дотримання ГРД строків подачі висновку до ВККС.
22. З пояснень учасників справи судом встановлено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення допущено описку, а саме вказано, що рішення набирає чинності відповідно до підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IV Регламенту ВККС замість підпункту 4.10.5 пункту 4.10 зазначеного розділу.
23. У підсумку суд дійшов висновку про те, що, враховуючи надання ГРД висновку про невідповідність судді ОСОБА_1 критеріям професійної етики та доброчесності, Комісія правомірно винесла питання щодо підтримки прийнятого нею рішення про відповідність судді займаній посаді на розгляд Комісії у пленарному складі, відтак вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
24. В апеляційній скарзі на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1  зазначає, що воно прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що, зокрема, полягає у неправильному тлумаченні закону та застосуванні закону, який не підлягав застосуванню до правовідносин, у яких виник спір.
25. Скаржниця зазначає, що в Комісії у пленарному складі відсутні повноваження брати участь у вирішенні питання щодо відповідності займаній посаді судді, оскільки відповідно до пункту 20 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII передбачено, що відповідність займаній посаді судді оцінюється колегіями ВККС в порядку, визначеному цим Законом.
26. ОСОБА_1 вважає, що визначені у статтях 83-88 Закону № 1402-VIII процедура підлягає застосуванню виключно до кваліфікаційного оцінювання щодо здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді, оскільки у законодавстві відсутнє правове регулювання щодо наслідків невизнання пленарним складом ВККС рішення колегії Комісії про відповідність судді займаній посаді.
Зокрема, скаржниця, посилаючись на Закон України від 04 червня 2020 року «Про внесення змін до закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відрядження суддів та врегулювання інших питань забезпечення і функціонування системи правосуддя в період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» та на науково-правовий висновок, підготовлений на адвокатський запит, вважає, що оцінювання судді займаній посаді проводиться виключно колегіями ВККС, а не у складі палат чи пленарному складі.
27. Крім того, ОСОБА_1 зазначає про те, що сама «наявність» висновку ГРД не може розумітись у буквальному тлумаченні як існування у матеріальній формі, а повинна тлумачитись виключно як подання відповідного документа до Комісії у порядку та строки, передбачені Законом № 1402-VIIIта Регламентом Комісії, та, відповідно, прийняття його ВККС з дотриманням порядку і процедур, встановлених цим Регламентом, тобто така відповідність повинна мати юридичний характер. Водночас скаржниця зауважує, що якщо строк реалізації ГРД права на подання висновку закінчився, то, відповідно, таке право припинилось і не може виникати знову з формальних організаційних підстав роботи Комісії.
28. На переконання позивачки, обов`язок Комісії щодо долучення до суддівського досьє висновку ГРД не може змінювати правовий статус такого висновку та форми дій/повноваження ВККС у порядку порушення строків його подання.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права
29. Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України від 2 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-VIII) відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.
30. Згідно з пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом № 1401-VIII, оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом. 
Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії ВККС.
31. За правилами частин першої, другої та п`ятої статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС.
32. Однією з підстав для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення ВККС про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом (пункт 2 частини четвертої статті 83 цього ж Закону).
33. Відповідно до частин першої і другої статті 85 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює ВККС. Іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією. Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються ВККС. Тестові та практичні завдання іспиту складаються з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. ВККС зобов`язана забезпечити прозорість іспиту. На кожному етапі та під час оцінювання результатів можуть бути присутніми будь-які заінтересовані особи.
34. Пунктом 16 частини четвертої статті 85 Закону № 1402-VIII передбачено, що суддівське досьє має містити висновок ГРД (у разі його наявності).
35. ГРД утворюється з метою сприяння ВККС у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання. ГРД складається з двадцяти членів. ГРД здійснює свою діяльність у чотирьох колегіях, до кожної з яких входить п`ять членів ГРД (частини перша - третя, п`ята статті 87 Закону № 1402-VІІІ).
36. Частиною шостою статті 87 Закону № 1402-VIII передбачено, що ГРД: 1) збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); 2) надає ВККС інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді); 3) надає, за наявності відповідних підстав, ВККС висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє; 4) делегує уповноваженого представника для участі у засіданні ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді); 5) має право створити інформаційний портал для збору інформації щодо професійної етики та доброчесності суддів, кандидатів на посаду судді.
37. Відповідно до положень частини першої статті 88 Закону № 1402-VIII ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Якщо ГРД у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то ВККС може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.
38. Згідно з пунктом 4.8 Порядку формування і ведення досьє кандидата на посаду судді та пунктом 4.20 Порядку формування і ведення суддівського досьє, затверджених рішенням ВККС від 15 листопада 2016 року № 150/зп-16, висновок ГРД включається до відповідного досьє без проведення жодної перевірки, а тому як складова частина досьє відповідно до положень пункту 16 частини четвертої, пункту 4 частини п`ятої, частини дев`ятої статті 85 Закону № 1402-VІІІ підлягає обов`язковому дослідженню, тобто розгляду, відповідачем разом з іншими документами, які містяться в досьє кандидата на посаду судді (суддівському досьє).
39. 29 грудня 2017 року ВККС прийняла рішення № 140/зп-17, яким внесла зміни до Регламенту. Цим рішенням зазначений Регламент, зокрема, доповнено пунктом 4.10 розділу ІV під назвою «Порядок розгляду Комісією інформації щодо судді (кандидата на посаду судді), висновку про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, наданих Громадською радою доброчесності».
40. Підпунктом 4.10.1 пункту 4.10 розділу ІV Регламенту встановлено, що інформація щодо судді (кандидата на посаду судді) (далі -інформація) або висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності (далі - висновок) надається до Комісії ГРД не пізніше ніж за 10 днів до визначеної Комісією дати засідання з проведення співбесіди стосовно такого судді (кандидата на посаду судді) (далі - співбесіда).
Інформація або висновок подаються до Комісії у паперовій або електронній формі безпосередньо чи за допомогою засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію подання документів.
Приймання Комісією інформації або висновку завершується о 18 год. 00 хв. (о 24 год. 00 хв. у разі направлення електронною поштою) дня, який передує першому з 10 днів до визначеної Комісією дати проведення співбесіди.
Інформація або висновок вважаються поданими, якщо отримані Комісією у строк, визначений абзацом третім цього пункту.
У разі недотримання ГРД строку, визначеного абзацом третім цього пункту, питання щодо розгляду матеріалів, вирішується Комісією у складі колегії під час проведення засідання, про що ухвалюється протокольне рішення.
Висновок, що надійшов після початку засідання з проведення співбесіди, Комісією не розглядається.
41. Відповідно до підпункту 4.10.5 пункту 4.10 розділу ІV Регламентуза результатами співбесіди Комісія у складі колегії ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.
У разі ухвалення рішення про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за наявності висновку ухвалюється протокольне рішення про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки зазначеного рішення відповідно до вимог абзацу другого частини першої статті 88 Закону. 
Рішення про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді набирає чинності з дня ухвалення цього рішення у разі, якщо воно буде підтримане не менше ніж одинадцятьма членами Комісії згідно з абзацом другим частини першої статті 88 Закону або у разі надходження до Комісії рішення Громадської ради доброчесності про скасування відповідного висновку до моменту його розгляду Комісією у пленарному складі. У разі надання Громадською радою доброчесності до Комісії рішення про скасування висновку до моменту його розгляду Комісією у 12 пленарному складі питання щодо набрання чинності рішенням про підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді розглядається Комісією відповідно до абзацу першого підпункту 4.13.3 пункту 4.13 цього Регламенту. 
Рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді набирає чинності з дня його ухвалення.
Оцінка аргументів скаржниці та висновків суду, рішення якого переглядається
42. Заслухавши суддю-доповідача та пояснення скаржниці, перевіривши матеріали справи, доводи наведені в апеляційній скарзі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
43. Застосовані судом у цій справі правові норми дають підстави для висновку про те, що кваліфікаційне оцінювання є спеціальною процедурою, що має на меті визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.
44. Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV«Перехідні положення» Конституції України передбачено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом.
45. Правове регулювання здійснення правосуддя в Україні та організації судової влади, зокрема, визначене в Законі № 1402-VIII. 
46. Частиною першою статті 83 Закону № 1402-VIII встановлено, що метою проведення кваліфікаційного оцінювання є визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.
47. На думку ОСОБА_1 , мета проведення кваліфікаційного оцінювання, а саме визначення здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді, закріплена у Законі № 1402-VIII, не розповсюджується на оцінювання відповідності судді займаній посаді, а відтак і на його наслідки.
48. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII відповідність займаній посаді судді оцінюється колегіями ВККС у порядку, визначеному цим Законом. 
Порядок оцінювання судді визначений у статтях 83-88 Закону № 1402-VIII. Цей порядок є єдиним та не диференційованим залежно від виду кваліфікаційного оцінювання. Він визначає єдину мету, завдання та підстави кваліфікаційного оцінювання,  складається з аналогічних етапів оцінювання за одними й тими ж критеріями як для суддів які мають підтвердити відповідність займаній посаді, так і для кандидатів на посаду судді. 
49. У пункті 40 Висновку Венеційської комісії № 966/2019 від 14 жовтня 2014 року зазначено, що у контексті України рішення про необхідність проходження суддями кваліфікаційного оцінювання було визнано прийнятним. Венеціанська комісія врахувала існуючі основні проблеми з корупцією та некомпетентністю судової влади, політичним впливом на призначення суддів у попередньому періоді та майже цілковитою відсутністю довіри громадськості як до чесності, так і до компетентності судової системи (CDL-AD (2015)007, Спільний висновок Венеціанської комісії та Директорату з прав людини Генерального директорату з прав людини та верховенства права про Закон про судоустрій та статус суддів та зміни до Закону про Вищу раду юстиції України, пункти 72-74). 
50. Відтак відсутні правові підстави вважати, що до оцінювання відповідності судді займаній посаді не застосовуються положення статей 83-88 Закону № 1402-VIII.
Отже процедура кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді відповідно до статей 83-88 Закону № 1402-VIII є правомірною. 
51. Як свідчать матеріали справи, предметом оскарження у цій справі є рішення ВККС від 04 липня 2019 року № 573/ко-19 про результати кваліфікаційного оцінювання судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 на відповідність займаній посаді в частині дати набрання чинності цим рішенням.
52. Застосовані у цій справі правові норми свідчать про те, що в межах процедури кваліфікаційного оцінювання судді, з урахуванням мети і завдань його проведення, обов`язком (повноваженням) ВККС є з`ясування й оцінка усіх аспектів життя і діяльності такого кандидата не лише професійного характеру, але й морально-етичного.
53. Комісія з огляду на свої повноваження повинна визначити, чи відповідає поведінка судді основоположним принципам її регламентації, стандарти якої визначено, зокрема, у Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, а також у Кодексі суддівської етики, затвердженому рішенням ХІ (чергового) з`їзду суддів України від 22 лютого 2013 року.
54. ГРД збирає, оцінює інформацію щодо судді та у строк не пізніше 10 днів до дня проведення співбесіди із суддею надсилає інформацію щодо нього або ж висновок про його невідповідність критеріям професійної етики та доброчесності.
55. Відповідно до пункту 16 Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням Комісії від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 (далі - Положення), дослідження досьє полягає у систематизації, аналізі, зборі, уточненні даних досьє судді (кандидата на посаду судді) з метою визначення попередніх показників критеріїв кваліфікаційного оцінювання.
56. У пункті 19 цього ж Положення передбачено, що співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів: оголошення доповіді за результатами дослідження досьє; надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію. Послідовне обговорення з суддею (кандидатом на посаду судді) показників, оцінювання яких потребує уточнення, з метою прийняття остаточного рішення щодо підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідності судді займаній посаді.
57. З урахуванням зазначеного, а також витягу з протоколу від 04 липня 2019 року № 294 та пояснень скаржниці під час судового засідання Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що співбесіду з суддею ОСОБА_1 04 липня 2019 року було розпочато спочатку, внаслідок зміни складу колегії ВККС. Зокрема, під час проведення зазначеної співбесіди судді роз`яснено права та обов`язки, передбачені Регламентом, оголошено доповідь за результатами дослідження її досьє, уточнено інформацію, наявну в матеріалах досьє та отриману за результатами перевірки. 
58. За результатами співбесіди ВККС у складі колегії надає оцінку інформації або висновку щодо судді та приймає рішення про підтвердження здатності або непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді.
59. У пункті 3.11 Висновку Ради Європи від 10 квітня 2017 року щодо Регламенту Громадської ради доброчесності з посиланням на позиції Консультативної ради європейських суддів, наголошено, що усі процедури індивідуального оцінювання мають надавати суддям змогу висловлювати свою думку стосовно власної діяльності і стосовно оцінки своєї діяльності. Будь-яка процедура має надавати їм можливість оскаржити результати оцінювання в незалежних органах або в суді. Більше того, суддя, роботу якого оцінюють, повинен мати ефективні правові засоби оскарження незадовільних результатів оцінювання, особливо якщо це впливає на «громадянські права» судді в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
60. Оцінювання судді за критеріями «компетентність», «професійна етика», «доброчесність» віднесено до виключних повноважень Комісії, яка з підстав та в порядку, передбачених статтею 88 Закону № 1402-VІІІ, ухвалює кінцеве та остаточне рішення про підтвердження або непідтвердження здатності такого судді здійснювати правосуддя у відповідному суді. У випадку, якщо ГРД у висновку встановила, що суддя не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, ВККС може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді здійснювати правосуддя у відповідному суді лише в разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.
61. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 червня 2019 року у справі № 9901/460/18 висловила правову позицію відносно того, що згідно з підпунктом 4.10.3 пункту 4.10 Регламенту (який передбачав можливість залишення без розгляду інформації або висновку в разі недотримання ГРД вимог до їх змісту) відповідач фактично наділяє себе повноваженням, яке не передбачене Законом № 1402-VІІІ, зокрема надає собі право залишати без розгляду інформацію або висновок, які були надані ГРД, оскільки вказаним Законом не передбачено право ВККС приймати рішення про залишення без розгляду інформації або висновку, які були надані ГРД, як і не передбачено право не досліджувати відповідні документи.
62. У цьому рішенні Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 29 грудня 2017 року № 140/зп-17 щодо внесення змін, зокрема до підпункту 4.10.3 пункту 4.10 Регламенту.
63. Отже, аналіз положень Закону № 1402-VІІІ, які регламентують процедуру кваліфікаційного оцінювання, та окремо положень частини першої статті 88 цього Закону в поєднанні з положеннями пункту 4.10 розділу ІV Регламенту, та зокрема підпункту 4.10.1 свідчать, що колегія ВККС може вчиняти низку дій та рішень для досягнення мети кваліфікаційного оцінювання судді. Колегія ВККС наділена повноваженнями констатувати - підтвердив чи не підтвердив суддя здатність здійснювати повноваження у відповідному суді. У процесі кваліфікаційного оцінювання колегія Комісії вправі визначати - впливає чи не впливає висновок ГРД або її інформація на результат оцінювання за умови, що висновок ГРД поданий таким чином, що і суддя, і Комісія мали достатньо часу ознайомитися з ним і відповідним чином відреагувати на нього. У рамках цієї процедури висновок, що надійшов після початку засідання з проведення співбесіди колегією ВККС не розглядається.
64. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постановах від 01 липня 2020 року у справах № 9901/381/19 та № 9901/489/19, навіть за умови, коли висновок ГРД потрапив у поле зору колегії ВККС незадовго до початку проведення співбесіди із суддею та з порушенням строків його подання, що зумовило ухвалення рішення про залишення висновку ГРД без розгляду, у розумінні положень абзацу другого частини першої статті 88 Закону № 1402-VІІІ це не означає, що колегія ВККС набуває можливості оцінювати, аналізувати та визначати юридичну природу цього документа, вирішувати, чи відповідає він вимогам щодо форми та змісту, встановленим законом, чи є він тією причиною (детермінантою), що зобов`язує (спонукає) колегію ВККС до ухвалення рішення стосовно суті висновку ГРД.
65. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у зазначених постановах, законодавче визначення абзацу другого частини першої статті 88 Закону № 1402-VІІІ свідчить про те, що якщо у процесі кваліфікаційного оцінювання з`являється таке правове явище чи обставина, як висновок ГРД, то тоді закон імперативно й безальтернативно визначає, коли рішення колегії ВККС про здатність судді здійснювати правосуддя у відповідному суді набирає сили остаточного, а також хто, яким чином та якою кількістю голосів має підтримати таке рішення. Із цього законодавчого формулювання висновується, що саме ВККС у пленарному складі на своєму засіданні може оцінити слушність висновку ГРД й дати відповідь на інші питання, пов`язані із цим висновком, серед іншого й на ті, що стосуються не тільки змісту (суті), але й стосовно його дійсності, достовірності, об`єктивності, правдивості, дотримання форми, строку та порядку затвердження і подання.
66. Гіпотеза норми абзацу другого частини першої статті 88 Закону № 1402-VІІІ через запровадження умови про наявність висновку ГРД щодо невідповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності передбачає диспозицію у виді подолання висновку ГРД одинадцятьма голосами членів ВККС на пленарному засіданні цього органу, яка не встановлює жодних додаткових, особливих чи конкретних умов, яким має відповідати висновок ГРД як за змістом, так і за формою, строком чи порядком його подання. Інакше кажучи, необхідність підтвердження рішення колегії ВККС про здатність судді здійснювати правосуддя у відповідному суді цей Закон пов`язує із самим тільки фактом наявності негативного висновку ГРД, який у часі був поданий до моменту ухвалення колегією ВККС позитивного для судді рішення. 
67. З наведених вище законодавчих положень випливає також, що колегія ВККС, коли ухвалює рішення про винесення на розгляд Комісії у пленарному складі питання щодо підтримки рішення про підтвердження суддею здатності здійснювати повноваження у відповідному суді, не здійснює своїх дискреційних повноважень, а чітко слідує вимогам закону.
68. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення Комісія прийняла у спосіб, на підставі та в межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України, а також з дотриманням права особи на участь у процесі прийняття рішення; висновки суду ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному дослідженні фактичних обставин справи й правильному застосуванні норм матеріального права. 
69. Крім того, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення допущено описку, а саме вказано, що рішення набирає чинності відповідно до підпункту 4.10.8 пункту 4.10 розділу IVРегламенту ВККС замість підпункту 4.10.5 пункту 4.10 вказаного розділу.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
70. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
71. Згідно із частиною першою статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
72. Отже, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
73. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
74. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241-243, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                    В. С. Князєв
Суддя-доповідач                                                                                       Т. О. Анцупова
Судді:                                    В. В. Британчук                                           Г. Р. Крет
Ю. Л. Власов                                                Л. М. Лобойко
І. В. Григор`єва                                            К. М. Пільков
М. І. Гриців                                                   О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима                                                Л. І. Рогач
Ж. М. Єленіна                                              В. М. Сімоненко
О. С. Золотніков                                         І. В. Ткач
Л. Й. Катеринчук                                        С. П. Штелик