УХВАЛА
1 лютого 2021 року
м. Київ
справа №621/2717/17
провадження №51-364ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                      ОСОБА_1 ,
суддів                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду                        від 27 жовтня 2020 року,  
встановив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_5 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним,                  тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано. Зокрема, у його касаційній скарзі не наведено конкретного обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких істотних порушень вимог процесуального права, які вплинули на законність прийнятих                           судових рішень, і, відповідно до ст. 412 КПК, тягнуть за собою обов`язкове їх скасування на підставі,  передбаченій п. 1  ч. 1 ст. 438  цього Кодексу із закриттям кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_4                                           на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК. 
Посилаючись на недопустимість доказів, які стали підставою для засудження,  ОСОБА_4 , захисник  ОСОБА_5 не наводить обґрунтувань цьому з огляду на положення статей 86-89 КПК.
Поміж тим, у  касаційній скарзі адвокат наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та правової оцінки доказів, наданої судами першої та  апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Не вказує останній і на конкретні порушення вимог норм процесуального права, які, на його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку за аналогічними доводами сторони захисту, зважаючи на приписи ст. 419 КПК, та не зазначає на які саме доводи його апеляційної скарги не було надано відповіді судом апеляційної інстанції, а відтак, й немає обґрунтування незаконності судового рішення.
Наявність цих недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження  у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд,
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката                      ОСОБА_5 на вирок Зміївського районного суду Харківської області                           від 23 жовтня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків упродовж десяти днів із дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційна скарга буде йому повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                             ОСОБА_3