ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року	Львів	Справа № 559/2010/20 пров. № А/857/414/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                      Хобор Р.Б.,
суддів                                                                           Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.
з участю секретаря судового засідання                           Максим Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 грудня 2020 року, ухвалене суддею Ралець Р.В. у м. Дубно без звукозапису судового засідання у справі № 559/2010/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

                                                             В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 873158 від 13.09.2020 року, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.
У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.09.2020 року відповідач виніс постанову серії БАА № 873158, відповідно до якої, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BMW E-390», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Сурмичі, 11, о 23 год. 30 хв., не пред`явив посвідчення водія та поліс загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив підпункт «а» пункт 2.1. Правил дорожнього руху України (далі – ПДР).
Вказану постанову позивач вважає протиправною, оскільки, як стверджує позивач, адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП не вчинив, а відповідач не надав доказів протилежного. Позивач вказує на те, що в порушення вимог статті 283 КУпАП, оспорювана постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис події. Позивач вважає, що цілком законно не надав інспектору патрульної поліції посвідчення водія та поліс загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки інспектор патрульної поліції не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Позивач вважає, що відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, а тому, на думку позивача, належним способом захисту порушеного права є скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
Позиція відповідача у справі зводиться до того, що Управління патрульної поліції в  Рівненській області Департаменту патрульної поліції не є належним відповідачем у справі, оскільки постанову у справі про адміністративне правопорушення виніс поліцейський сектору реагування патрульної поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.
Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 грудня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо заміни неналежного відповідача.
Позивач зазначив те, що відповідно до статті 48 КАС України визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідача й обґрунтування позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Позивач вважає, що суд вжив недостатньо заходів для з`ясування думки позивача про необхідність заміни відповідача у справі, при цьому, за відсутності згоди позивача на заміну відповідача, суд вправі з власної ініціативи залучити іншого суб`єкта владних повноважень у якості співвідповідача. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 13.09.2020 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BMW E-390», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Сурмичі, 11, о 23 год. 30 хв., не пред`явив посвідчення водія та поліс загальнообов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив підпункт «а» пункт 2.1. Правил дорожнього руху України.
13.09.2020 року на місці вчинення правопорушення поліцейський сектору реагування патрульної поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області виніс постанову серії БАА № 873158 від 13.09.2020 року, на підставі якої, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 455 грн.
Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до неналежного відповідача та дійшов висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду з огляду на наступні обставини.
Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами першою, другою і четвертою статті 126.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до частини 1-3 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають:
1) центральний орган управління поліцією;
2) територіальні органи поліції.
До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.
У складі поліції функціонують:1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.
Відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції затверджений наказом Національної поліції від 06.11.2015 року № 73 Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції основним завданням якого є забезпечення безпеки дорожнього руху.
Департамент складається із територіальних підрозділів, які налічують 25 управлінь патрульної поліції. 
Водночас, Головне управління Національної поліції у Рівненській області, до якого належить Дубенський відділ поліції, є іншим територіальним органом Національної поліції.
У структуру Головних управлінь Національної поліції у області, зокрема входить сектор реагування патрульної поліції, для відділів поліції де відсутні підрозділи Департаменту патрульної поліції. 
Тому, суд першої інстанції вірно встановив, що управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції є неналежним відповідачем у справі, оскільки посадова особа, яка винесла постанову, що оскаржується у цій справі, є поліцейським сектору реагування патрульної поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Рівненській області.
Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 КАС України. 
Згідно із частиною 3 статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Отже замінити відповідача у справі суд вправі лише за згодою позивача, залучити у якості співвідповідача іншого суб`єкта владних повноважень суд вправі за заявою позивача або у разі незгоди позивача із заміною відповідача.
Враховуючи те, що розгляд справи відбувся у відсутності позивача суд не мав об`єктивної можливості з`ясувати думку позивача з приводу заміни відповідача.
Крім цього чинний Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає такої підстави для відкладення розгляду справи як необхідність з`ясування думки позивача щодо заміни відповідача.
Отже, суд першої інстанції, відповідно до норм Кодекс адміністративного судочинства України, розглянув справу на підставі позовної заяви поданої позивачем, в межах позовних вимог, що пред`явлені до відповідача, який визначений позивачем.
Вказані дії суду не позбавляють позивача можливості подати позов до належного відповідача. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 03 грудня 2020 року в справі № 559/2010/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повний текст постанови складений  11.02.2021 року