ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
       ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Херсон
справа № 766/8389/20
провадження № 22-ц/819/102/21 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Пузанової Л.В.,	
  	Склярської І.В.	
секретар	Ливиненко В.О.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Булах Є.М. від 11 грудня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райфффайзен Банк Аваль», третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райфффайзен Банк Аваль», третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 25.05.2012 року Суворовський районний суд м. Херсона видав виконавчі листи у справі №2-5405/2011 про:
- стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості в сумі - 3 645 504,22 грн.;
- стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» судового збору в сумі 1 700, 00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120,00 грн.;
14.06.2012 року Суворовський районний суд м. Херсона видав виконавчі листи у справі №2-3115/11 про:
- стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості в сумі - 154 348,02 грн.;
- стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» судового збору в сумі 1 700, 00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120, 00 грн.;
- стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості в сумі - 1 101 954, 68 грн.;
- стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості в сумі - 262 962, 00 грн.
Вказані виконавчі листи ПАТ «Райффайзен банк Аваль» у 2013 році пред`явив до виконання до органів державної виконавчої служби.
В січні 2016 року виконавчі документи у виконавчих провадженнях ВП № 46009652, № 46009446, № 43891272, № 43891175, № 43891097, № 43891032 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на дату прийняття постанов), в яких зазначено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
В грудні 2019 року він отримав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно» Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідно до якої наявна актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень:
- номер запису про обтяження: 6512435 (спеціальний розділ) від 30.07.2014 року, підстава виникнення обтяження: - постанова, серія та номер: 43891097, виданий 04.07.2014, видавник ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні, вид обтяження: арешт нерухомого майна» зміст, характеристика обтяження: заборона здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику -  ОСОБА_1  , опис предмета обтяження: все майно в межах суми боргу;
- номер запису про обтяження 6512275 (спеціальний розділ) від 30.07.2014 року» підстава виникнення обтяження: - постанова, серія та номер: 43891272, виданий 04.07.2014, видавник ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні, вид обтяження: арешт нерухомого майна, зміст, характеристика обтяження: заборона здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику - ОСОБА_1 , опис предмета обтяження: все майно в межах суми боргу.
       Актуальна Інформація про об`єкти нерухомого майна: відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно: за вказаними параметрами запиту у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні.
       Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: Тип обтяження: - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12862658, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 33839192, 10.08.2012 року, відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Херсонській області, головний державний виконавець Григоренко М.Ю., об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.
В грудні 2019 року він - ОСОБА_1 подав до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Херсонській області заяву, якою просив зняти арешти накладені на все нерухоме майно в межах суми боргу у виконавчих провадженнях: ВП №46009652, ВП №46009446, ВП №43891272, ВП №43891175, ВП №43891097, ВП №43891032 з підстав, що більше ніж три роки нових виконавчих проваджень відносно нього не було відкрито, виконавчі дії не проводилися.
       16.12.2019 року отримав відповідь відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Херсонській області про те, що відсутні передбачені Законом «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту. Арешти може бути знятий за рішенням суду.
Посилаючись на те, що  будь-які виконавчі провадження, відносно нього відсутні - завершені, арешти не знято, відмова державного виконавця - Григоренко М.Ю. в знятті арешту з майна суперечить законодавству і порушує його права та законі інтереси, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог від 21.09.2020 року просив суд звільнити з-під арешту усе нерухоме майно, який накладено у виконавчих провадженнях ВП №46009652,№46009446,№ 43891272, № 43891175,№43891097,№ 43891032; припинити записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: обтяження номер – 6512435 від 30.07.2014; обтяження номер – 6512275 від 30.07.2014; обтяження – арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження – 12862658 від 13.08.2012 року; застосувати строки давності у виконавчих провадженнях для повторного пред?явлення виконавчих документів до виконання.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2020 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця визначено ст. ст. 447, 383 ЦПК України, в редакції чинній на дату прийняття постанови про повернення виконавчих документів, ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент повернення виконавчих листів стягувачу, здійснюється у межах строків та у спосіб визначений ст. 82 вказаного Закону. Після завершення ( закінчення) виконавчого провадження та спливу строків на оскарження рішень дій та бездіяльності державного виконавця, вимоги стосовно порушених прав та законних інтересів особи та які відмінні від вимог щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, вирішуються у цивільному судочинстві в порядку позовного провадження. Застосування судом першої інстанції п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» та позиції викладеної КЦС у складі ВС у поставі від 04.11.2020 року у справі №520/7100/19 не повинно прийматися до уваги, оскільки їх застосування можливо лише при оскаржені рішень, дій та бездіяльності державного виконавця у діючому виконавчому провадженні, а позивачем таких вимог не суду у позовній заяві не заявлялося. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом встановлено, що 25.05.2012 року Суворовським районним судом м. Херсона видано виконавчі листи у справі №2-5405/2011 про:
- стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі ХОД заборгованості по кредитному договору №010/04-02/1772-1 від 24.10.2007 р. із додатковими угодами до нього №1 від 21.08.2009 р., №010/04-02/1772-3 від 09.09.2009 р, №010/04-02/1772-4 від 30.06.2010 р, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди №010/04-02/1772/1 від 30.06.2010 р в сумі 3 645 504,22 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 3202199, 47 грн., заборгованість по відсотках в сумі 409915, 82 грн., пеню за порушення строків повернення кредиту в сумі 4343, 11 та пеню за порушення строків сплати відсотків в сумі 29045, 82 грн.;
- стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 1 700, 00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
14.06.2012 року Суворовським районним судом м. Херсона видано виконавчі листи у справі №2-3115/11 про:
- стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/04-02/1622-1 від 26.07.2007 р. та додатковими угодами до нього: №010/04-02/1622-1/1 від 09.09.2009 р, №010/04-02/1622-1/2 від 30.06.2010 р, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди №010/04-02/1622 від 26.07.2007 р із додатковими угодами до неї №1 від 24.10.2007 р., №010/04-02/1622/2 від 09.09.2009 р., №010/04-02/1622/3 від 30.06.2010 р. в сумі 154348, 02 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 154090, 00 грн., пеню за порушення строків повернення кредиту в сумі 139, 63 та пеню за порушення строків сплати відсотків в сумі 118, 39 грн.;
- стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» судового збору в сумі 1 700, 00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120, 00 грн., а всього 1820 грн.;
- стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/04-02/1622-3 від 24.10.2007 р. та додатковими угодами до нього: №1 від 21.08.2008 р., №2 від 28.01.2009 р., №010/04-02/1622-3/3 від 09.09.2009 р, №010/04-02/1622-3/4 від 30.06.2010 р, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди №010/04-02/1622 від 26.07.2007 р із додатковими угодами до неї №1 від 24.10.2007 р., №010/04-02/1622/2 від 09.09.2009 р., №010/04-02/1622/3 від 30.06.2010 р. в сумі 1101954, 68 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 1068063, 93 грн., заборгованість по відсотках в сумі 27667, 24 грн., пеню за порушення строків повернення кредиту в сумі 2066, 78 грн. та пеню за порушення строків сплати відсотків в сумі 4156, 73 грн.;
- стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/04-02/1622-5 від 09.09.2009 р. та додатковою угодою до нього №010/04-02/1622-5/1 від 30.06.2010 р, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди №010/04-02/1622 від 26.07.2007 р. із додатковими угодами до неї №1 від 24.10.2007 р., №010/04-02/1622/2 від 09.09.2009 р., №010/04-02/1622/3 від 30.06.2010 р. в сумі 262962, 00 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 250000, 00 грн., заборгованість по відсотках в сумі 6136, 00 грн., пеню за порушення строків повернення кредиту в сумі 5868, 77 грн. та пеню за порушення строків сплати відсотків в сумі 956, 24 грн.;
       27.01.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Херсонській області Грогоренко М.Ю. винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу:
- у ВП №46009652 з примусового виконання виконавчого листа №2-5405/2011 від 25.05.2012 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзер Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 3645504, 22 грн.;
- у ВП №46009446 з примусового виконання виконавчого листа №2-5405/2011 від 25.05.2012 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзер Банк Аваль» держмита в сумі 1820, 00 грн.;
- у ВП №43891272 з примусового виконання виконавчого листа №2-3115/11 від 14.06.2012 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/04-02/1622-3 від 24.10.2007 р. та додатковими угодами до нього: №1 від 21.08.2008 р., №2 від 28.01.2009 р., №010/04-02/1622-3/3 від 09.09.2009 р, №010/04-02/1622-3/4 від 30.06.2010 р, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди №010/04-02/1622 від 26.07.2007 р із додатковими угодами до неї №1 від 24.10.2007 р., №010/04-02/1622/2 від 09.09.2009 р., №010/04-02/1622/3 від 30.06.2010 р. в сумі 1101954, 68 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 1068063, 93 грн., заборгованість по відсотках в сумі 27667, 24 грн., пеню за порушення строків повернення кредиту в сумі 2066, 78 грн. та пеню за порушення строків сплати відсотків в сумі 4156, 73 грн.;
- у ВП №43891175 з примусового виконання виконавчого листа №2-3115/11 від 14.06.2012 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/04-02/1622-1 від 26.07.2007 р. та додатковими угодами до нього: №010/04-02/1622-1/1 від 09.09.2009 р, №010/04-02/1622-1/2 від 30.06.2010 р, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди №010/04-02/1622 від 26.07.2007 р із додатковими угодами до неї №1 від 24.10.2007 р., №010/04-02/1622/2 від 09.09.2009 р., №010/04-02/1622/3 від 30.06.2010 р. в сумі 154348, 02 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 154090, 00 грн., пеню за порушення строків повернення кредиту в сумі 139, 63 та пеню за порушення строків сплати відсотків в сумі 118, 39 грн.;
-у ВП№43891097з примусового виконання виконавчого листа №2-3115/11від 14.06.2012року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/04-02/1622-5 від 09.09.2009 р. та додатковою угодою до нього №010/04-02/1622-5/1 від 30.06.2010 р, що укладений в рамках Генеральної кредитної угоди №010/04-02/1622 від 26.07.2007 р. із додатковими угодами до неї №1 від 24.10.2007 р., №010/04-02/1622/2 від 09.09.2009 р., №010/04-02/1622/3 від 30.06.2010 р. в сумі 262962, 00 грн., що включає заборгованість по кредиту в сумі 250000, 00 грн., заборгованість по відсотках в сумі 6136, 00 грн., пеню за порушення строків повернення кредиту в сумі 5868, 77 грн. та пеню за порушення строків сплати відсотків в сумі 956, 24 грн.;
-у ВП№43891032з примусового виконання виконавчого листа №2-3115/11від 14.06.2012року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» судового збору в сумі 1 700, 00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120, 00 грн., а всього 1820 грн..
       Підставою для повернення вказаних документів є п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» - у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися без результативними.
       За Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно» Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №191618163 від 05.12.2019 року встановлено, що:
- постановою державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні від 04.07.2014 року у ВП №43891097 накладено арешт на нерухоме майно  ОСОБА_1 ;
- постановою державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні від 04.07.2014 року у ВП №43891272 накладено арешт на нерухоме майно  ОСОБА_1 ;
- постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області від 10.08.2012 року у ВП №33839192 накладено арешт на нерухоме майно  ОСОБА_1 ;
       23.03.2016 року представник ПАТ «Райффайзен банк Аваль» ознайомився з матеріалами виконавчих проваджень ВП №46009652, ВП №460О9446, ВП №43891272, ВП №43891175, ВП №43891097, ВП №43891032.
       16.12.2019 року за вих.. №22503/2 головний державний виконавець Григоренко М.Ю. на заяву  ОСОБА_1 про зняття арешту з майна в межах суми боргу у виконавчих провадженнях: ВП №46009652, ВП №46009446, ВП №43891272, ВП №43891175, ВП №43891097, ВП №43891032, повідомив, що на даний час відсутні передбачені Законом України «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту. Зауважив, що арешт може бути знятий за рішенням суду.
       16.12.2019 року за вих.. №22503/2 головний державний виконавець Григоренко М.Ю. на запит адвоката Казанцева Г.М. про перебування виконавчих листів на виконанні повідомив, що згідно даних АСВП за період з 23.03.2016 року по 13.12.2019 року виконавчі листи від 25.05.2012 року та 14.06.2012 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості до органів державної виконавчої служби на примусове виконання повторно не пред`являлися.
       Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
       Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
       Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції Закону №606-XIV) з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом.
       Звертаючись до суду з позовом,  ОСОБА_1 просив суд скасувати арешт із належного йому майна, посилаючись на ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження».
       Позивач є боржником перед банком, і є стороною виконавчого провадження.
       Зі змісту пред`явленого позову не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки законодавством передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.
       Так, у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.
       Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
       Враховуючи, що заявлені  ОСОБА_1 вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України та зважаючи на те, що такий позов взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, колегія суддів вважає, що суд правильно закрив провадження у справі.
       Зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною КЦС у складі ВС у постанові від 04.11.2020 року у справі №520/7100/19, та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає застосуванню до правовідносин, які склалися між сторонами у даній справі.
Наведенні  ОСОБА_1   доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення питання.
Доводи апелянта про те, що розгляд позову має здійснюватися у позовному провадженні, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам процесуального закону.
Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 367,  374, 375, ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення,  а  ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 грудня 2020 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        Л.В.Пузанова

                                                                                                                      І.В.Склярська 

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна