Справа№ 752/22537/20                                                                                                                             Головуючий у 1 інстанції Бойко О.В.
Провадження № 33/824/1101/2021                                                                                                      Головуючий у 2 інстанції Капічон О.М.
Категорія: ст. 44-3 КУпАП
                                                 
                             КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

                                              П О С Т А Н О В А
                                   І М Е Н Е М     У К  Р А Ї Н И
12 лютого 2021 року                                                                           м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. участю Цикаленко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року щодо
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  уродженки м. Києва, громадянки України, працюючої ФОП, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
                                                  В С Т А Н О В И В:
 
Відповідно до постанови судді,  ОСОБА_1 04 листопада 2020 року о 10 год. 57 хв., перебуваючи на робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Деміївська 45-Б, не забезпечила дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширення коронавірусної хвороби, а саме не нанесла тимчасове маркування в магазині "продукти", чим порушила ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, Постанову головного санітарного лікаря №17 від 09 травня 2020 року, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року, вказану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. 
 
В обґрунтування своїх вимог вказала, що суд першої інстанції віднісся формально до розгляду справи, не врахував та не встановив усі обставини вчиненого правопорушення при винесенні постанови та призначенні покарання, не врахував її пояснень та щирого каяття.
 
Апелянт вказує, що її дії не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, дане порушення не потягло за собою будь-яких наслідків, що негативно вплинуло на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, внаслідок всіх конкретних обставин, воно не відповідало тій суспільній небезпеці, яка є типовою для цього виду правопорушення. 
 
Крім того, апелянт зазначила, що раніше вона до адміністративної відповідальності не притягалася, а тому відповідно до ст. 22 КУпАП вважає вказане правопорушення малозначним.
 
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження то апелянт вказала, що суд першої інстанції не оголошував вступну та резолютивну частину постанови, їй не були відомі підстави притягнення її до адміністративної відповідальності. Повний текст оскаржуваної постанови вона отримала лише 09 грудня 2020 року, в зв`язку з чим, нею був пропущений строк на апеляційне оскарження. Крім того, апелянт вказала, що нею не було поставлено підпис при подачі апеляційної скарги, а тому їй апеляційна скарга була повернута на підставі постанови Київського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року. 
 
Заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.
 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
 
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Так, ст. 44- 3 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
 
Відповідно до п. 5 Постанови Головного державного санітарного лікаря України від 09 травня 2020 року № 17, адміністрація/персонал самостійно забезпечує та контролює виконання умов з недопущення черг. Біля місць потенційного скупчення людей повинно бути нанесено відповідне тимчасове маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між відвідувачами не менше 1,5 м. 
 
В судовому засіданні як суду першої інстанції так і апеляційного суду, ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 44-3 КУпАП визнала та пояснила, що приїхала в магазин «Продукти», що знаходиться з адресою: м. Київ, вул. Деміївська, 45-б, для того, щоб зняти старі наліпки та наклеїти нові. На момент перевірки наліпок на підлозі не було, вона тримала їх в руках. Крім того, ОСОБА_1 додала, що з часу винесення постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, постанови Головного санітарного лікаря № 17 від 09 травня 2020 року в неї в магазині постійно були перевірки, щодо захисту населення від інфекційних хвороб і жодного разу в магазині не було виявлено порушення з цього приводу, жодного разу вона не притягувалася до адміністративної відповідальності. Також, ОСОБА_1 просила звільнити її за малозначністю вчиненого діяння. 
 
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за зазначених у постанові обставин. 
 
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, окрім пояснень останньої, підтверджується також, протоколом про адміністративне правопорушення № 423 від 04 листопада 2020 року (а.с.4), опитувальником щодо організації протиепідемічних заходів на підприємствах, установах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, розміщених на території м. Києва від 04 листопада 2020 року (а.с. 5) та іншими матеріалами справи. 
 
За таких обставин, на думку апеляційного суду, висновки місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП є такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи і ґрунтується на належних і допустимих доказах, яким суд першої інстанції дав відповідну оцінку, оскільки остання порушила ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанову КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, Постанову головного санітарного лікаря №17 від 09 травня 2020 року. 
 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує обставини конкретної справи, те, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 не є суспільно небезпечним, не спричинило шкоди суспільним та державним інтересам, не порушило права і свободи громадян, а тому є незначним. 
 
Крім того, як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 на момент перевірки наліпок на підлозі не було, вона тримала їх в руках, оскільки хотіла їх переклеїти.
 
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
 
Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, а також беручи до уваги відсутність завданої шкоди, умови та ситуацію, в яких правопорушення вчинене, апеляційний суд вважає за можливе звільнити останню від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та оголосити їй усне зауваження, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень. 
 
Що ж стосується доводів ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, то вони є слушними та такими, що підлягають до задоволення. 
 
Керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, 
 
                                            П О С Т А Н О В И В: 
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
 
Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року, якою  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП- скасувати.
 
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі - закрити. 
 
Постанова оскарженню не підлягає.

     Суддя                                                                       О.М. Капічон