справа № 761/26547/17                     
головуючий у суді І інстанції Юзькова О.Л.
провадження № 22-ц/824/1209/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
18 січня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І.
суддів Слюсар Т.А., Суханової Є.М.,
при секретарі судового засідання Сердюк К.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Замковенка Миколи Івановича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Валендюка Владислава Сергійовича, Національного банку України, третя особа: ОСОБА_2 , про повернення депозитного вкладу, -
в с т а н о в и в :
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Валендюка В.С., Національного банку України, третя особа: ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що 26 червня 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договори банківського вкладу «Стандарт» № 300131/76345/6-14, № 300131/76348/6-14, № 300131/76279/6-14, № 3001131/76292/6-14, згідно з умовами  яких банком було взято зобов`язання прийняти від позивача грошову суму (вклад) на період з 26 червня 2014 року по 26 грудня 2016 року та відповідно виплатити вкладнику суми вкладів та проценти, обумовлені угодами. 
На виконання умов договорів позивачем було надано, а банком прийнято грошові кошти у розмірі 372 000 доларів США під 11 % річних та 80 000 Євро під 11 % річних. 
06 грудня 2016 року позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із кредиторською вимогою на загальну суму 29 237 151 грн., шляхом включення ї до реєстру акцептованих вимог кредиторів в порядку черговості встановленій Законами України та перерахувати належні йому кошти на відповідний рахунок. 
Проте, вимоги ОСОБА_1 не були задоволенні, вказано що останні погашені відповідно до частини 8 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Проте, відповідно до вимог ЦК України обмеження прав клієнта можливо лише спеціальним Законом. Натомість, після закінчення строку дії договору позивач у 2014 році звертався до банку, але коштів такі не отримав. Таким чином ОСОБА_1 є кредитором банку, оскільки вклади йому так і не повернуті. Рішення про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було прийнято НБУ, проте сприяти уникненню неплатоспроможності банку мав, зокрема,   ОСОБА_2 , як власник істотної участі. Позивач вважає, що відповідачі, також третя особа не вжили своєчасних та дієвих заходів щодо відновлення платоспроможності АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та порушили вимоги статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому сума вкладів має бути стягнута з відповідачів солідарно. 
З огляду на викладене, представник позивача просить суд стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та Національного банку України на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 29 237 151 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що стороною позивача не доведено обставин, з якими вкладник пов`язує стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та Національного банку України збитків, які складаються з суми вкладів та нарахованих процентів, підстави для задоволення заявлених позовних вимог відсутні.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Замковенко М.І., подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, є передчасними та зробленими на неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, з огляду на таке.
Після закінчення строку дії договору банківського вкладу, укладеного 26 червня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачем, останній 05 грудня 2014 року звертався до установи банку з вимогою про повернення банківського вкладу та сплату нарахованих процентів по всіх 4-х договорах, станом на 27 червня 2015 року, які банк вкладнику не повернув до цього часу.
Представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Міхно С.С. - Галдецька Ю.В. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року - залишити без змін.
Національний банк України подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року - залишити без змін.
 
Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 26 червня 2014 року було укладено договори про банківські строкові вклади (депозит) «Стандарт» на 6 місяців в іноземній валюті, а саме № 300131/76279/6-14, № 300131/76345/6-14, № 300131/76348/6-14 та № 300131/76292/6-14 за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання передати обумовлені договором грошові кошти, а банк взяв на себе зобов`язання прийняти такі кошти строком до 26 грудня 2014 року та сплатити проценти за користування ними у розмірі 11 % річних (а.с. 9-12, 15-16, 20-22, 25-27 т. 1).
За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, відповідно до положень статті 1058 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було виконано взяті на себе зобов`язання та передано банку грошові кошти у сумі 372 000 доларів США, 580 000 доларів США, 60 000 Євро та 80 000 Євро, що меморіальними валютними ордерами, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 13, 17, 18, 23, 28 т. 1).
На підставі пункту 4.1. договорів банківського вкладу (депозиту), позивач 05 грудня 2014 року звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про повернення 27 червня 2015 року грошових коштів та нарахованих процентів (а.с. 14, 19, 24, 28 зворот т. 1).  
За розрахунками Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит» станом на 17 вересня 2015 року залишок суми коштів на рахунках позивача складав 25 392 388 грн 46 коп., в тому числі:
·        за договором 300131/76292/6-14 від 26 червня 2014 року (закінчення договору 27 червня 2015 року) залишок на рахунку 2 059 206 грн 88 коп.
·        за договором 300131/76345/6-14 від 26 червня 2014 року (закінчення договору 27 червня 2015 року) залишок на рахунку 8 507 304 грн 10 коп.
·        за договором 300131/76348/6-14 від 26 червня 2014 року (закінчення договору 27 червня 2015 року) залишок на рахунку 1 544 466 грн 54 коп.
·        за договором 006-D/062418 від 03 липня 2014 року (закінчення договору 31 липня 2016 року) залишок на рахунку 82 199 грн 62 коп.
·        за договором 300131/76279/6-14 від 26 червня 2014 року (закінчення договору 27 червня 2015 року) залишок на рахунку 13 193 464 грн 78 коп.
·        за договором 046-D/007009 від 25 вересня 2009 року (закінчення договору 08 вересня 2014 року) залишок на рахунку 731 грн 06 коп.
·        за договором 300937/32539/6-14 від 30 травня 2014 року (закінчення договору 02 грудня 2015 року) залишок на рахунку 2 647 грн 73 коп.
·        за договором 300937/32531/6-14 від 30 травня 2014 року (закінчення договору 02 грудня 2015 року) залишок на рахунку 2 367 грн 75 коп. (а.с. 90-92 т. 2).
Розрахунок здійснено з урахуванням статті 36 Закону № 4452-VI, згідно якої вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, тобто по курсу на дату 18 вересня 2015 pоку, який становив 21,822599 грн за долар США.
Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, грошові кошти розміщені позивачем у AT «Банк «Фінанси та Кредит» на договірній основі. 
Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - АТ «Банк «Фінанси та кредит»), призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно.
Інформацію про дату початку виплат та банк-агент Фонду буде повідомлено додатково на сайті Фонду - www.fg.gov.ua та на сайті АТ «Банк «Фінанси та кредит» - www.fcbank.com.ua.
Виплати відшкодувань вкладникам здійснюватимуться в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше 200 тисяч гривень.
Вимоги кредиторів прийматимуться протягом 30 днів з дня опублікування в газеті «Голос України» оголошення про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку за адресою: 04050, м. Київ, вул. Артема, 60.
Задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, в черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону.
 
Відповідно до статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та іншої майнової шкоди.
Звертаючись з позовом, позивач вважає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, ОСОБА_2 , не вжили своєчасних та дієвих заходів щодо відновлення платоспроможності АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та порушили вимоги статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а тому збитки у розмірі суми вкладів мають бути стягнуті з відповідачів солідарно. 
Згідно частин другої та третьої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року №2121-III «Відповідальність банку за своїми зобов`язаннями» (надалі по тексту - Закон №2121-III ) банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.
Відповідно до статті 110 ЦК України, особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки та банківську діяльність».
Відповідно до статті 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (надалі по тексту - Закон № 4452-VI), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Згідно з частиною 3 статті 1 цього Закону, відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.
Відповідно до частини 8 Перехідних Положень Закону № 4452-VI законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.
Таким чином, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Згідно з частиною 2 статті 46 Закону № 4452-VI з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав.
Статтею 45 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.
Отже, порядок отримання коштів від банку, що знаходиться в процедурі ліквідації, в тому числі виконання судових рішень, визначається спеціальним законом шляхом подачі кредитором заяви у визначений, обмежений певним терміном строк.
Інформація про ліквідацію банку була розміщена 23 грудня 2015 року на офіційному сайті Фонду за адресою: www.fg.gov.ua та опубліковано в газеті «Голос України» (№ 242 (6242) від 23 грудня 2015 року).
У зв`язку із введенням ліквідаційної процедури в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», представником позивача 06 грудня 2016 року подано уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку кредиторську вимогу на суму 29 237 151 грн (а.с. 30-31 т. 1).
Отже, судом першої інстанції з висновком якого погоджується і суд апеляційної інстанції, встановлено, що позивач у встановлений Законом строк не скористався своїм правом та не звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. з вимогою про включення його до реєстру кредиторів.
При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач  був обмежений в праві чи можливості, у встановлений спеціальним законом строк звернутися з кредиторською вимогою для отримання належних грошових коштів у спосіб визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.
Відповідно до відповіді на кредиторську вимогу № 3-131100/13011 від 20 грудня 2016 року уповноваженою особою Фонду повідомлено про те, що подана кредиторська вимога не вважається такою, що подана в належний період. Наголошено, що згідно з частиною 8 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними (а.с. 32 т. 1).
Стосовно неправомірності дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», колегія апеляційного суду враховує, що положеннями спеціального закону - Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено порядок задоволення вимог вкладників.
У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах (п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/7983/17).
Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 761/35552/14-ц від 27 червня 2018 року).
Стосовно неправомірності дій Національного банку України, колегія апеляційного суду враховує таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 99 Конституції України та статті 6 Закону України «Про Національний банк України» від 20 травня 1999 року №679-XIV (надалі по тексту Закон №679-XIV) основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі. Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті.
У статті 7 цього Закону визначені інші функції до яких, зокрема, належить здійснення банківського регулювання та нагляду.
Статтями 7, 55 Закону №679-XIV та статтями 66, 67 Закону № 2121-III передбачено, що Національний банк здійснює банківський нагляд за діяльністю банків, головною метою якого є безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках.
Статтею 55 Закону № 679-XIV визначено, що Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів.
Згідно з частиною 1 статті 53 Закону № 679-XIV не допускається втручання органів державної влади та інших державних органів чи їх посадових та службових осіб, будь-яких юридичних чи фізичних осіб у виконання функцій і повноважень Національного банку, Ради Національного банку, Правління Національного банку України чи службовців Національного банку інакше, як в межах, визначених Конституцією України та цим Законом.
Національний банк здійснює банківський нагляд у формі інспекційних перевірок та безвиїзного нагляду (стаття 67 Закону № 2121-III).
Відповідно до статті 73 Закону № 2121-III у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об`єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об`єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, зокрема, віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного та відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку.
Заперечуючи проти позову, Національний банк України посилався на те, що Правління Національного банку України, усвідомлюючи важливість та соціальну напругу пов`язану із діяльністю AT «Банк «Фінанси та Кредит», з метою захисту інтересів вкладників і кредиторів банку прийняло ряд постанов, направлених на вжиття заходів для приведення діяльності банку у відповідність до вимог банківського законодавства та відновлення його фінансового стану.
Правлінням Національного банку України було прийнято постанову від 28 серпня 2014 року № 531/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного Акціонерного Товариства «Фінанси та Кредит» шляхом призначення куратора». В постанові була встановлена також заборона щодо використання для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки. Куратор Національного банку здійснював контроль за діяльністю AT «Банк «Фінанси та Кредит» згідно з повноваженнями, визначеними у Положенні № 346. Куратором також здійснювався контроль за діяльністю AT «Банк «Фінанси та Кредит» в он-лайн режимі щоденно та здійснювалося щоденне інформування керівництва Національного банку.
Правлінням Національного банку України була прийнята постанова від 19 січня 2015 року № 34/БТ «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Фінанси та Кредит» до категорії проблемних», в якій було встановлено ряд обмежень в його діяльності.
Постановою Правління Національного банку України від 16 липня 2015 року № 463/БТ «Про продовження строку віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Фінанси та кредит» до категорії проблемних» було продовжено строк віднесення банку до категорії проблемних (на підставі пункту 5 статті 8 Закону України «Про заходи, спрямовані на сприяння капіталізації та реструктуризації банків»).
Подальше погіршення фінансового стану банку та незабезпечення акціонером банку виконання гарантійних зобов`язань та заходів, передбачених зазначеною вище Програмою фінансового оздоровлення, мали своїм наслідком прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних».
Зважаючи на норми статті 77 Закону про банки, статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та надходження пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Національного банку щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит» Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Фінанси та Кредит».
Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а також відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку є заходами впливу в розумінні статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність».
При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що рішення Правління Національного банку України оскаржувались та були скасовані у встановленому законом порядку.
Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду вважає, що позивачем не наведено жодних доказів щодо не вжиття своєчасних і дієвих заходів Національним банком України щодо відновлення платоспроможності AT «Банк «Фінанси та Кредит».
 
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. 
З огляду на викладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем  не доведено обставин, з якими вкладник пов`язує стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та Національного банку України збитків, які складаються з суми вкладів та нарахованих процентів, тому у зв`язку з цим підстави для задоволення позову, - відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Замковенка Миколи Івановича залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складений 11 лютого 2021 року.

 
 
Головуючий                                                                                     Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                            Т.А. Слюсар 
 
                                                                                                              Є.М. Суханова