ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» березня 2021 року 

м. Харків

справа № 622/596/18-ц
провадження № 22ц/818/1587/21
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -                   Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів        -                 Хорошевського О.М., Яцини В.Б.
за участю секретаря -          Дмитренко А.Ю., 
учасники справи: 
позивач - Фермерське господарство «Альфа», представник позивача – Біловус Р.В.,
відповідачі - Селянське (фермерське) господарство «Олімп», представниця відповідача – Хоссейн Емілі, ОСОБА_1 , представник відповідача – ОСОБА_2 ,
позивач за зустрічним позовом - Селянське (фермерське) господарство «Олімп», представниця позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,
відповідачі за зустрічним позовом - Фермерське господарство «Альфа», Чумак М.О., представники відповідачів за зустрічним позовом - Біловус Р.В., Веприцький Ю.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Олімп» на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2020 року в складі судді Шабас О.С.
в с т а н о в и в:
У червні 2018 року Фермерське господарство «Альфа» звернувся до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Олімп», ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, визнання поновленим договору оренди землі, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що 22 серпня 2007 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,1956 га, кадастровий номер 6322683500:02:004:0285, розташованої на території Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області, який 24 березня 2008 року зареєстровано у Харківській регіональній філії центру Державного земельного кадастру, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за № 040869500030. Даний договір укладено строком на 10 років. Таким чином, договір діє до 23 березня 2018 року.

Відповідно до пункту 8 цього договору. якщо жодна із сторін не пізніше, ніж за 365 днів до закінчення строку дії договору письмово не повідомить іншу сторону про намір розірвати його, строк дії договору продовжується ще на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Зазначив, що жодна із сторін у встановлений договором строк письмово не повідомила іншу сторону про намір розірвати цей договір.

Посилався на те, що він належним чином виконував умови договору оренди землі від 22 липня 2007 року на протязі дії договору, а також після закінчення строку його дії, продовжує користуватись земельною ділянкою та виконувати свої обов`язки орендаря за договором.

20 січня 2018 року поштою Фермерське господарство «Альфа» направило ОСОБА_1 повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди з проектом додаткової угоди від 18 січня 2018 року, яке отримано останнім 23 січня 2018 року. Однак, ОСОБА_1 у встановлений законом строк не надав його свої заперечення у поновленні договору оренди і не пропонував свої умови додаткової угоди.

При цьому, 03 травня 2018 року ОСОБА_1 отримав від нього орендну плату вже за 2018 рік і власноруч підписав додаткову угоду до договору оренди від 22 серпня 2007 року.

Вказав, що 18 травня 2018 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Шевченко Я.А., філія Комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Харківської області винесла рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41176680, так як встановив зареєстроване інше речове право на цю земельну ділянку за іншою юридичною особою.

17 січня 2018 року між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Олімп» укладено договір оренди землі, право оренди згідно якого зареєстроване за Селянським (фермерським) господарством «Олімп» 10 лютого 2018 року державним реєстратором Куц О.В.

Вважав, що даний правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки, крім того, його укладено до моменту закінчення строку договору з Фермерським господарством «Альфа».

Зазначив, що ОСОБА_1 навіть не намагався узгодити з ним умови укладення додаткової угоди до договору оренди землі, оскільки не звертався до Фермерського господарства «Альфа», як орендаря, з пропозиціями щодо істотних умов договору і не вказав, які саме умови укладеного між ними договору оренди чи отриманого ним проекту додаткової угоди не влаштовують, не повідомив про свій намір укласти договір оренди з новим орендарем, а передав земельну ділянку в оренду іншому орендарю навіть ще до закінчення строку дії укладеного з Фермерським господарством «Альфа» договору, таким чином поведінка орендодавця є недобросовісною відносно попереднього орендаря, оскільки останній неправомірно позбавляється належного йому переваженого права оренди.

Просив визнати недійсним договір землі від 17 січня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Олімп», право оренди згідно якого зареєстроване 10 лютого 2018 року державним реєстратором Куц О.В., філія Комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Харківської області, номер запису про інше речове право 24820748; визнати поновленим договір оренди землі від 22 серпня 2007 року, укладений між Фермерським господарством «Альфа» та ОСОБА_1 , зареєстрований 24 березня 2008 року у Харківській регіональній філії центру Державного земельного кадастру, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за № 040869500030 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 22 серпня 2007 року; визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 22 серпня 2007 року на той самий строк і на тих же умовах в редакції, запропонованої Фермерським господарством «Альфа»; судові витрати покласти на відповідачів.

Не погоджуючись з позовними вимогами Селянське (фермерське) господарство «Олімп» подав до суду зустрічний позов до Фермерського господарства «Альфа», ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 2,1956 га, кадастровий номер 6322683500:02:004:0285, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 052946.

Зазначив, що 22 серпня 2007 року між відповідачами начебто укладено договір оренди землі, який був зареєстрований 24 березня 2008 року, також 22 серпня 20707 року було складено акт прийму-передачі земельної ділянки.

У грудні 2017 року під час особистої розмови з приводу оренди земельної ділянки, ОСОБА_1 повідомив, що його земельну ділянку займає Фермерське господарство «Альфа», що існує договір, який він не підписував та не укладав та повідомив, що строк дії даного договору вже сплив, у зв`язку з чим ними досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору та 17 січня 2018 року між ними укладено договір оренди землі, який зареєстровано 10 лютого 2018 року. При цьому, ОСОБА_1 зазначено, що він отримав додаткову угоду від Фермерського господарства «Альфа», але не підписував і навіть не має наміру підписувати.

Вказав, що під час реєстрації цього договору не виникло жодних перешкод, підстав для зупинення або відмови у реєстрації даного договору також не було.

Просив визнати недійсним договір оренди землі між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Альфа», укладений 22 серпня 2007 року, який був зареєстрований 24 березня 2008 року, та додаткову угоду до договору оренди землі від 22 серпня 2007 року, 10 травня 2018 року, судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2020 року позовні вимоги Фермерського господарства «Альфа» - задоволено, визнано недійсним договір оренди землі від 17 січня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Олімп», право оренди згідно якого зареєстроване 10 лютого 2018 року державним реєстратором Куц О.В., філія Комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Харківської області, номер запису про інше речове право 24820748; визнано поновленим договір оренди землі від 22 серпня 2007 року, укладений 22 серпня 2007 року між Фермерським господарством «Альфа» та ОСОБА_1 , зареєстрований 24 березня 2008 року у Харківській регіональній філії Центру державного земельного кадастру, про що у державному реєстрі земель вчинено запис за № 040869500030 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 22 серпня 2007 року; визнано укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 22 серпня 2007 року на той самий строк і на тих же умовах в редакції, запропонованою позивачем; стягнуто солідарно з Селянського (фермерського) господарства «Олімп» та ОСОБА_1 на користь Фермерського господарства «Альфа» судові витрати у розмірі 5445,00 грн; в задоволенні зустрічного позову Селянському (фермерському) господарству «Олімп» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Селянське (фермерське) господарство «Олімп» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Фермерському господарству «Альфа» в повному обсязі та задовольнити зустрічний позов Селянського (фермерського) господарства «Олімп».

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, неповно з`ясував обставини справи, не врахував того, що отримання орендодавцем орендної плати за використання земельної ділянки за умови, що договір оренди землі не підписувався орендодавцем, говорить лише про досягнення згоди між сторонами про тимчасове користування земельною ділянкою. Зазначив, що підпис орендодавця став наслідком неправомірних дій, а тому не може бути відображенням внутрішньої волі ОСОБА_1 , який особисто не підписував договір, нікого на це не уповноважував. Даний факт встановлено під час розгляду справи висновком експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 13576 від 23 вересня 2019 року, згідно якого підписи від імені ОСОБА_1 в договір оренди землі від 22 серпня 2007 року, в акті прийому-передачі земельної ділянки від 22 серпня 2007 року виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Висновок суду щодо дійсності оспорюваного договору оренди у зв`язку з його виконанням, є помилковим. Вважав, що застосування судом висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 є також помилковим, оскільки обставини справи різні. Судом не звернено жодної уваги та не надано оцінки позиції самого власника земельної ділянки на те, що ним визнано зустрічний позов. ОСОБА_1 пояснено, що ним помилково було підписано додаткову угоду № 2, оскільки вважав, що це документи, які стосуються іншого паю, який в нього дійсно орендує Фермерське господарство «Альфа». 

18 лютого 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив судове рішення – скасувати. При цьому посилався на те, що задоволення позову Фермерського господарства «Альфа» фактично пов`яже в майбутньому відповідача з позивачем відносинами, на які власник земельної ділянки ніколи не надавав згоди та немає жодного бажання мати.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Олімп» необхідно задовольнити частково, рішення суду – скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договір оренди землі, який не підписано орендодавцем, є недійсним.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 2,1956 га, кадастровий номер 6322683500:02:004:0285, що розташована на території Лютівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 052946 від 21 серпня 2007 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010769500038 (а.с.117, 172 том 1).

22 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Альфа» укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,1956 га, кадастровий номер 6322683500:02:004:0285, яка знаходиться на території Лютівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з пункту 8 цього договору, договір укладено строком на 10 років. Якщо жодна із сторін не пізніше, ніж за 365 днів, до закінчення строку дії договору, письмово не повідомить іншу сторону про намір розірвати його, строк дії договору продовжується ще на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Пунктами 35-39 цього договору передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому чинним законодавством України; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню; а також з інших підставі, визначених чинним законодавством України.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. 

Пунктом 42 цього договору передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Даний договір зареєстрований у Харківській регіональній філії центру Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 24 березня 2008 року за № 040869500030 (а.с.14-15, 170-171 том 1).

На адресу ОСОБА_1 . Фермерське господарство «Альфа» направив повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди та надано проект додаткової угоди від 16 січня 2018 року, яке отримано адресатом 23 січня 2018 року (а.с.16,17-18,19 том 1).

Як вбачається з довідки № 2165925217 ОСОБА_1 , відомостей на видачу кукурудзи та пшениці пайщикам Фермерського господарства «Альфа» по Лютівській с/раді за 2016 рік, за 2017 рік, борошна за 2017 рік, видаткового касового ордеру від 03 травня 2018 року, ОСОБА_1 отримував виплати від Фермерського господарства «Альфа», починаючи з 30 вересня 2007 року до 03 травня 2018 року (а.с.21-32 том 1).

Матеріали справи містять додаткову угоду до договору оренди землі від 10 травня 2018 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 та Фермерське господарство «Альфа» вносять зміни до договору оренди землі від 22 серпня 2007 року, зокрема, щодо строку його дії та орендної плати (а.с.54, 238 том 1).

Також, матеріали справи містять додаткову угоду № 2 до договору оренди землі від 22 серпня 2007 року, за умовами якої ОСОБА_1 та Фермерське господарство «Альфа» даною угодою поновлюють договір оренди землі на тих самих умовах та на строк, які були передбачені договором (а.с.190 том 1).

18 травня 2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Шевченко Я.А, філія Комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області прийнято рішення № 41176680, яким відмовив представнику Фермерського господарства «Альфа» у внесенні зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про інше речове право за номером № 24820748, оскільки встановлено зареєстроване інше речове право за іншою юридичною особою (а.с.52 том 1).

17 січня 2018 року між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Олімп» укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6322683500:02:004:0285 загальною площею 2,1956 га, яка знаходиться на території Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області. Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с.113-115 том 1).

Відповідне право оренди зареєстроване за Селянським (фермерським) господарством «Олімп» 10 лютого 2018 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 125707323 від 30 травня 2018 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 113897742 від 13 лютого 2018 року (а.с.53, 112 том 1).

Як вбачається з висновку експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 13576, складеного 23 вересня 2019 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, підписи від імені ОСОБА_1 : у договорі оренди землі від 22 серпня 2007 року, розташований на четвертій сторінці в графі «орендодавець:», у рядку «(підпис)», в акті прийому-передачі земельної ділянки від 22 серпня 2007 року, розташований в графі «власник земельної ділянки», у рядку «(підпис)», - виконані не ОСОБА_1 . Ці підписи виконані іншою (-ми) особою (особами). Питання про виконання ОСОБА_1 або іншою особою підпису від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді від 10 травня 2018 року до договору оренди землі від 22 серпня 2007 року, розташованого в графі «орендодавець:», ліворуч від напису « ОСОБА_1 », - не вирішувалося з причин, зазначених в дослідницькій частині (а.с.1-5 том 2).

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що  не  передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є  підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що  не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в  письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі, електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що  вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а  наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та  визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та  справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у  редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що  істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її  внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. 

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є  підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до  правочину, який не вчинено.

Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі № 145/2047/16-ц.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не підписував договір оренди землі від 22 серпня 2007 року, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи і не спростовано Фермерським господарством «Альфа».

За таких обставин, договір оренди землі від 22 серпня 2007 року, є неукладеним і не може визнаватися недійсним, тому в задоволенні зустрічного позову Селянського (фермерського) господарства «Олімп» слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.

При зверненні з первісним позовом Фермерське господарство «Альфа» посилалося на те, що  оскільки в установленому законом порядку дію договору оренди від 22 серпня 2007 року, укладеного між Фермерським господарством «Альфа» та ОСОБА_1 строком на 10 років, не припинено, його не розірвано і не визнано недійсним,  то  укладення іншого договору оренди від 17 січня 2018 року між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Олімп» щодо тієї ж самої земельної ділянки в момент дії  попереднього є незаконним та порушує права господарства на використання цієї земельної ділянки.

Разом з тим, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). 

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за  захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж  права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і   за   захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

На підставі висновку судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис у договорі оренди від 22 серпня 2007 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Тобто договір оренди від 22 серпня 2007 року є неукладеним.

Колегія суддів зауважує, що наявність договору оренди належної ОСОБА_1 земельної ділянки від 17 січня 2018 року між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Олімп» права Фермерського господарства «Альфа» не порушує, оскільки Фермерське господарство «Альфа» прав орендаря земельної ділянки за неукладеним правочином не набув.

Враховуючи те, що договір оренди землі від 22 серпня 2007 року є неукладеним, на його підставі не виникло право, яке б підлягало захисту, а тому в  задоволенні первісних позовних вимог Фермерському господарству «Альфа» необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції в цій частині – скасувати з підстав, зазначених вище.

Аналогічні правові висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 314/879/17 (провадження № 61-5822св19), від 11 листопада 2020 року у справі № 314/866/17 (провадження № 61-11768св19), від 18 листопада 2020 року у справі № 467/569/17-ц (провадження № 61-3237св19).
При цьому, колегія суддів вважає, що отримання ОСОБА_1 орендної плати за договором має значення лише для визначення наслідків недійсності договору, а не для вирішення спору про визнання його недійсним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково з відмовою в задоволенні позову та зустрічного позову, питання щодо стягнення судового збору не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Олімп» – задовольнити частково.
Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2020 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Фермерського господарства «Альфа» до Селянського (фермерського) господарства «Олімп», ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, визнання поновленим договору оренди землі та зустрічним позовом Селянського (фермерського) господарства «Олімп» до Фермерського господарства «Альфа», ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними – залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                            І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

                                                                       В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 24 березня 2021 року.