Ухвала
25 січня 2021 року
м. Київ
справа № 274/1306/15-ц
провадження № 61-8224св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 25 березня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
У травні 2015 року  ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований 07 вересня 1987 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 816, між ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 . Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано сукупність будівельних матеріалів, з яких зведено незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 ,  об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Поділено сукупність будівельних матеріалів, з яких складається незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 та                    ОСОБА_1 право власності по Ѕ частці за кожним від сукупності цих будівельних матеріалів. У решті вимог за зустрічним позовом відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.  
Постановою Житомирського апеляційного суду від 25 березня 2019 року  рішення суду першої інстанції скасовано в частині вирішення зустрічного позову й ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 . Визнано спільною сумісною власністю подружжя майно загальною вартістю 134 515 грн, а саме: трактор Т-40, 1988 року випуску, вартістю 49 780 грн, стаціонарну горизонтальну стрічкову пилораму типу АИС-13294 в комплекті з електричним приводом потужністю двигуна 7,5 кв вартістю 50 000 грн, газову плиту «Ардо»  вартістю 9 169 грн, пральну машину LG вартістю 10 599 грн, пральну машину LG Intellowasher вартістю 8 694 грн, ноутбук «Леново» вартістю 6 273 грн. Поділено майно між ОСОБА_2 та                    ОСОБА_1 по Ѕ частині кожному. Виділено ОСОБА_1  в натурі майно загальною вартістю 134 515 грн, а саме: трактор Т-40,              1988 року випуску, вартістю 49 780 грн, стаціонарну горизонтальну стрічкову пилораму типу АИС-13294 в комплекті з електричним приводом потужністю двигуна 7,5 кв вартістю 50 000 грн, газову плиту «Ардо» вартістю 9169 грн, пральну машину LG вартістю 10 599 грн, пральну машину LG Intellowasher вартістю 8 694 грн, ноутбук «Леново» вартістю 6 273 грн. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь   ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 67 257 грн 50 коп. У задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.  
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції,  посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального  права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення у справі.
Касаційна скарга подана на судові рішення, які в силу пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України є малозначними, проте Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки  є обґрунтованими доводи заявника про неоднозначність судової практики. Крім того, скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики (підпункт а пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України).  
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.  
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.  
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34,частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. С. Ткачук
 
       А. А. Калараш
 
       Є. В. Петров