ПОСТАНОВА 
Іменем України

14 січня 2021 року                                                                         м. Кропивницький

справа № 404/1660/20
провадження № 22-ц/4809/206/21 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І., 
учасники справи:
позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2020 у складі судді Варакіної Н.Б., 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У березні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 25.05.2018, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. 
Відповідно до п. 2.1.1.2.5, п. 2.1.1.26 договору відповідач надав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. 
Крім того, пунктами 1.1.1.67., 1.1.5.1., 1.1.5.2. договору передбачена можливість зміни тарифів, таким чином банк використав своє право щодо зміни умов договору. 
14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості і зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.12.2019 відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 21 000,86 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 14 484 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 1062,99 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн та штраф (процентна складова) - 976,23 грн.
Позивач просив стягнути суму боргу та сплачений судовий збір в розмірі 2102,00 грн.
Короткий зміст рішення суду
Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2020 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 14484,00 грн заборгованості та 1449,72 грн - судового збору.
Судом відзначається, що в анкеті-заяві відсутні відомості про вид наданої кредитної картки, умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені та штрафів) за порушення зобов`язання. 
Надані позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору. 
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд дійшов до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із рішенням суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит та заборгованості по судовим штрафам та ухвалити в цій частині нове рішення задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що до суду надана копія підписаної анкети-заяви, з якої вбачається що відповідач висловив свою згоду про укладання кредитного договору. Крім цього, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту в якому відповідача повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки.
Позивач вважає, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.
Зазначає, що суд безпідставно відмовив у стягненні нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України чим порушив норми матеріального права.
Отже, суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам справи, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором. Отже, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору у вигляді Анкети-заяви та Умов та правил надання банківських послуг.
Згідно позовних вимог, розрахунку заборгованість станом на 25.12.2019 відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 21 000,86 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 14484 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 1062,99 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн та штраф (процентна складова) - 976,23 грн.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення тіла кредиту, а тому згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Судом встановлено, що 25 травня 2018 року відповідачем була підписана заява б/н. В заяві відсутня інформація про тип карти, розмір процентної ставки, кредитний ліміт та відповідальність за невиконання зобов`язань.
Крім анкети-заяви, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до позовної заяви додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту від 25 травня 2018 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані позичальником.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001).
Відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону, фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути окрім тіла кредиту (сума, яка була фактично отримана позичальником), ще заборгованість за простроченими відсотками, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит та заборгованість по судовим штрафам.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.05.2018 посилалося на те, що 25 травня 2018 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у сумі 5000,00 грн, та належним чином не виконував своїх зобов`язань.
На підтвердження умов кредитування банком надано суду копію анкети-заяви відповідача про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у АТ «КБ ПРИВАТБАНК», витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту від 25 травня 2018 року, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані позичальником.
Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача.
При цьому, витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», довідка про умови кредитування з використанням кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з умов та тарифів розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАК» дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України  про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
До позовної заяви було також додано підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту від 25 травня 2018 року.
Зокрема, зазначений документ містить основні умови кредитування, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію з використанням картки «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД». 
Однак, у даному документі відсутній розмір суми кредиту щодо якого будуть виникати всі зобов`язання які прописані в паспорті споживчого кредиту. Крім того, у паспорті споживчого кредиту від 25.05.2018 у графі «Ця інформація зберігаю чинність та є актуальною до:» зазначена дата 09.06.2018, тобто інформація є чинною з 25.05.2018 по 09.06.2018, отже, вказаний документ колегія суддів не бере до уваги.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відмовляючи позивачу в задоволенні його вимоги про стягнення процентів за ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції не звернув уваги, що у розрахунку заборгованості (а.с. 16) чітко зазначено, що перебіг заборгованості почав формуватись з 01.09.2019.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачені нею індекс інфляції та проценти є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Зокрема, проценти від простроченої суми зобов`язання забезпечують захист майнового інтересу кредитора, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду робить висновок, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Розмір таких процентів встановлено законом і становить три проценти річних від простроченої суми, але цей розмір може бути змінений за домовленістю сторін договору.
Позивач, у розрахунку заборгованості встановив відсоток річних 84%. Однак у справі відсутні будь-які належні докази застосування відсоткової ставки вищої ніж та, що зазначена у ст. 625 ЦК України. Тому колегія суддів робить висновок, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідачки 3 % річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Оскільки розрахунок заборгованості наданий банком здійснений із застосуванням відсоткової ставки 86,4% що є неправильним, тому колегією суддів зроблено власний розрахунок який підлягає стягненню за період з 01.09.2019 по 25.12.2019. 
Аналізуючи розрахунок заборгованості, наданий банком, заборгованість за процентами виникла за 116 днів, та оскільки суд задовольняє тіло кредита в розмірі 14 484 грн, тому стягненню за 3 відсотка річних підлягає 138,09 грн (14 484 х 3: 100 : 365 х 116 = 138,09, де 14 484 сума прострочеої заборгованості, 116 - кількість днів прострочення з 01.09.2019 по 25.12.2019)
Отже, всього сума трьох процентів річних за визначений позивачем час прострочення виконання зобов`язання складає 138,09 грн і підлягає стягненню з відповідача.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи викладене, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до  ОСОБА_1  підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 138,09 грн, у частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 1062,99 грн, штрафу 500 грн ( фіксована частина) та штрафу 976,23 (процентна складова) відмовити за відсутністю належних доказів, які б підтверджували наявність таких зобов`язань.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати понесені відповідачем документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви в розмірі 2102,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 3153,00 грн (а.с. 52; а.с.82).
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням вимог позивача з відповідачки на його користь підлягає стягненню компенсація сплаченого ним судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам - 2,1 %, тобто 66,21 грн.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині. В частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками та штрафів рішення суду слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1  (ІН  НОМЕР_1 ,  АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 138 гривень (сто тридцять вісім) 09 коп та 66 гривень (шістдесят шість) 21 коп в рахунок компенсації понесених витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду в частині вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - 1062,99 грн 86 коп, штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн та штрафу (процентна ставка) - 976 грн 23 коп - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                        А.М. Головань
Судді                                                                                О.Л. Карпенко
                                                                                С.І. Мурашко