ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4444/20  Номер провадження 22-ц/814/526/21	Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва  С.О.  Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.
суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.

імена (найменування) сторін:
заявник: представник Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» - Чумаков Кирило Олександрович
прокурор: прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Задирієнко Д.В.
особа, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку: ОСОБА_1 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Лашко Олени Олексіївни
на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, ухвалене 03 грудня 2020 року у складі судді Фадєєвої С.О. та присяжних Лобанової А.О. та Калішенко Б.М.
по справі за заявою представника Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку,-

В С Т А Н О В И В :
У грудні 2020 року представник КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» звернувся до суду із вказаною заявою та просив ухвалити рішення про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару КОПНД без згоди хворої.
В обґрунтування заявлених вимог вказував, що ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку з 08 квітня 2016 року та лікувалася у примусовому порядку. 01 грудня 2020 року вона була госпіталізована до КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» у зв`язку із неадекватною та агресивною поведінкою.
02 грудня 2020 року ОСОБА_1 була оглянута комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку, що її лікування можливе виключно в умовах стаціонару у зв`язку із тяжким психічним розладом.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, ухвалене 03 грудня 2020 року заяву представника КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» задоволено.
ОСОБА_1 госпіталізовано до КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» на час наявності підстав, за якими проведено госпіталізацію, але не більше ніж на 6 місцяів.
Присяжний Калішенко Б.М., не згодний із таким рішенням, письмово виклав свою окрему думку.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 – адвокат Лашко О.О., просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про примусову госпіталізацію у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.
Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 спостерігається на диспансерному обліку в психіатричному лікувальному закладі з 08 квітня 2016 року з діагнозом F 25.0 (шизоафективний розлад, маніакальний тип) та проходила курс лікування.
Лікування в умовах стаціонару ОСОБА_1 проходила з 09 травня 2019 року по 07 серпня 2019 року, оскільки була примусово госпіталізована на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 травня 2019 року.
01 грудня 2020 року ОСОБА_1 була доставлена до стаціонарного відділення відокремленого підрозділу – обласної консультативної психоневрологічної поліклініки із стаціонаром № 2 КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» бригадою екстреної медичної допомоги.
Відповідно до запису поліцейського ОСОБА_2 у талоні до супровідного листа № 11545 від 01 грудня 2020 року про доставку ОСОБА_1 до психоневрологічного диспансеру, у його присутності ОСОБА_1 агресивно поводилася по відношенню до своєї матері та доньки.
Колегія суддів не може погодитись із висновком місцевого суду про наявність підстав для надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги у примусовому порядку та її госпіталізації.
Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.
Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.
Відповідно до частини першої статті 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.
Згідно із частинами першою, другою статті 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.
До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.
Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.
У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною,представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.
Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.
Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.
Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.
Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.
Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.
Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Задовольняючи заяву представника КП Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради»  про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу суд першої інстанції не навів у своєму рішенні, якими доказами чи обставинами підтверджується, що стан останньої є таким, що дозволяє дійти переконливого висновку про те, що є підстави для її примусового тримання у психіатричній лікарні, а саме, не вказано на підставі чого суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для її життя і здоров`я чи оточуючих її людей.
Рішення місцевого суду фактично побудоване виключно на висновку комісії лікарів-психіатрів КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 02 грудня 2020 року,  при цьому інші обставини щодо поведінки та потенційної небезпечності ОСОБА_1 судом не досліджувалися.
Діагноз F 25.0 (шизоафективний розлад, маніакальний тип) було встановлено ОСОБА_1 у 2016 році. Будь-яких медичних даних щодо розвитку цього захворювання станом на грудень 2020 року до суду надано не було. Медична документація щодо психічного стану ОСОБА_1 місцевим судом не досліджувалась та відсутня в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання.
Проте, матеріали справи не містять відомостей щодо психіатричного огляду ОСОБА_1 , які б дозволили б оцінити її психічний стан та наявність підстав для її примусової госпіталізації.
Сам по собі факт наявності психічного захворювання, а також наявність звернення матері хворої особи щодо її агресивної поведінки, не є достатніми підставами для примусової госпіталізації особи до медичного закладу.
Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення про задоволення заяви представника КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» про госпіталізацію ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення.
Керуючись ст. 22 ЗУ «Про психіатричну допомогу, ст. 342, ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Лашко Олени Олексіївни задовольнити. 
Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2020 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» про госпіталізацію ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                                                        О.Ю. Кузнєцова 
Судді                                                                        П.С. Абрамов
                                                                       Л.І. Пилипчук