ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 707/234/19                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Марчук О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Яжемчук Олени Анатолівни, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання частково незаконним правового акту та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Яжемчук Олени Анатолівни, Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про:
- визнання незаконним наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 червня 2018 року № 23-2204/14-18СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" в частині включення земельної ділянку площею 15 га з кадастровим номером 7124981000:01:004:0517;
- скасування рішення від 20 серпня 2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором Яжемчук О.А. за індексним номером 42625637;
- зобов`язання Білозірську сільську раду повернути земельну ділянку площею 15 га з кадастровим номером 712498100:01:004:0517 до державної власності Черкаської районної державної адміністрації;
- стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на його користь моральної шкоди в розмірі 1921 грн.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, в задоволенні позовних вимог   ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року касаційну скаргу   ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 жовтня  2019 року скасовано та закрито провадження у справі.
Ухвалою  Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.06.2020р. справу №707/234/19 передано для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю.
За наведеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог даного позову є зокрема визнання протиправним наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 червня 2018 року № 23-2204/14-18СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" в частині включення земельної ділянки площею 15 га з кадастровим номером 7124981000:01:004:0517, решта позовних вимог є похідними.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що позивач звернувся до суду із даним позовом - 01.02.2019 р., тобто з пропуском шестимісячного строку встановленого ст. 122 КАС України, при цьому позивачем не заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та не надано жодних доказів поважності причин його пропуску.
Колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції є передчасним, адже судом першої інстанції не було встановлено коли саме особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів для обчислення шестимісячного строку, як це передбачено приписами статті 122 КАС України.
Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишився лист Білозірської сільської ради №19/02-14 від 10.01.2019 року, яким позивачу було відмовлено у затвердженні поданої ним документації із землеустрою на земельну ділянку 15 га з кадастровим номером  7124981000:01:004:0517, з якого позивач міг дізнатися про існування спірного наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 червня 2018 року № 23-2204/14-18СГ "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність".
Колегія суддів зазначає, що право особи на доступ до правосуддя гарантоване статтею 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань та посадових осіб.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У практиці Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі «Делькур проти Бельгії» висловлена позиція, що в демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.
Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 р. по справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. 
За наведеного, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, що потягнуло порушення норм процесуального права та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням до суду першої інстанції, оскільки ухвала про залишення без розгляду позовної заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Керуючись статтями 311, 312, 320, 321, 322, 325, 329, 331 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Г.В.Земляна

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк