Ухвала 
 
25 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 278/2355/16-ц
 
провадження № 61-3822ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю                  «ОТП Факторинг Україна» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним договору факторингу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області                                   від 16 жовтня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до                         ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 27 серпня 2008 року                                        № МL-010/344/2008 у розмірі 18 309,71 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 05 серпня 2016 року еквівалентно 454 245,60 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним договору факторингу відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено.
Апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» залишено без задоволення.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
У задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір факторингу від 07 листопада 2014 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині відступлення права вимоги за кредитними договорами від 16 травня                       2006 року № CNL-001/088/2006 та від 27 серпня 2008 року                                               № МL-010/344/2008.
 
У березні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 жовтня                     2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 08 лютого                   2021 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
 
Касаційна скарга містить квитанцію про часткову сплату                                                   ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судового збору у розмірі 35 572,56 грн.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року. 
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»             (у редакції, чинній на час звернення до суду з первісним та зустрічним позовами) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
У вересні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просило суд: 
1.        стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 16 травня 2006 року № CNL-001/088/2006 у розмірі                           26 477,56 євро, що згідно офіційного курсу Національного Банку України, станом на 05 серпня 2016 року, еквівалентно 731 506,14 грн; 
2.        стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором                  від 27 серпня 2008 року № МL-010/344/2008 у розмірі 18 309,71 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України, станом на 05 серпня 2016 року, еквівалентно 454 245,60 грн.
 
Станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1 378 грн.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з первісним позовом) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.
 
Отже, при поданні первісного позову судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 17 786,28 грн (731 506,14 грн + 454 245,60 грн) * 1,5% = 17 786,28 грн).
 
Ураховуючи викладене, заявником правильно розраховано та сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру відповідно до положень підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (17 786,28 грн * 200% = 35 572,56 грн).
 
Проте вимоги касаційної скарги свідчать про те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» оскаржує рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у повному обсязі.
 
У разі, якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то у випадку незгоди заявника з таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів (пункт 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10).
 
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» та просив суд визнати недійсним договір факторингу від 07 листопада 2014 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині відступлення права вимоги за кредитними договорами від 16 травня 2006 року                                  № CNL-001/088/2006 та від 27 серпня 2008 року № МL-010/344/2008.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду із зустрічним позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.
 
Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні  ОСОБА_1 зустрічної позовної заяви за вимогу немайнового характеру становила   551,20 грн (1 378 грн * 0,4 = 551,20 грн).
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України                     «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та становить 1 102,40 грн (551,20 грн * 200% = 1 102,40 грн).
 
Оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сплатило судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 35 572,56 грн, то заявнику необхідно надати суду касаційної інстанції докази сплати судового збору за подання касаційної скарги (за вимоги немайнового характеру) додатково у розмірі 1 102,40 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у                             м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду                      від 08 лютого 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець