ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року	Львів	Справа № 460/7603/20 пров. № А/857/1108/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
з участю секретаря                                    Кітраль Х.І.,
позивача                                                     ОСОБА_1 ,
представника відповідача                       Лупійчук Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року  у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-
суддя в 1-й інстанції –  Друзенко Н.В.,
час ухвалення рішення – 19.11.2020 року, 13:13 год., 
місце ухвалення рішення – м.Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 27.11.2020 року,
                                                     
                                                       в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, пов`язану з відмовою в нарахуванні та виплаті з 01.03.2018 по 14.08.2020 прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону майору юстиції ОСОБА_1 грошових коштів, які складають різницю між отриманим та належним йому грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме, матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, вихідною допомогою у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України, компенсації за невикористану відпустку тощо, розрахованими з урахуванням окладу за військове звання “майор юстиції” в розмірі: - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1410,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1590,00 грн.; - з 01.01.2020 по 14.08.2020 - 1790,00 грн,  передбаченому приміткою до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України  “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” №704 від 30.08.2018. Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити з 01.03.2018 по 14.08.2020 прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону майору юстиції ОСОБА_1 грошові кошти, які складають різницю між отриманим та належним йому грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме, матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення, вихідною допомогою у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України, компенсації за невикористану відпустку тощо, розрахованими з урахуванням окладу за військове звання “майор юстиції” в розмірі:  - з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1410,00 грн.; - з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1590,00 грн.; - з 01.01.2020 по 14.08.2020 - 1790,00 грн.,  відповідно до примітки до Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” №704 від 30.08.2018.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно з Постановою КМУ № 704 (в редакції Постанови КМУ № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений    законом    на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не є нормами права.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Наказом військового прокурора Західного регіону України від 11.05.2016 №166к майор юстиції ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України (а.с.17 т.1).
Наказом Міністра оборони України від 21.02.2020 №80 майора юстиції ОСОБА_1 , прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України, що відряджений до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі, звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту “а” пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (у зв`язку із закінченням строку контракту) (а.с.20 т.1).
Наказом військового прокурора Західного регіону України від 07.08.2020 №515к майора юстицію ОСОБА_1 з 14.08.2020 звільнено з посади прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України та з органів прокуратури. ОСОБА_1 виключено із списків особового складу військової прокуратури Західного регіону України 14.08.2020  (а.с.21-22 т.1).
З матеріалів справи встановлено, що 28.07.2020 позивач звернувся до військового прокурора Західного регіону України із заявою щодо проведення  перерахунку окладу та виплати  грошових коштів, які складають різницю між отриманим та належним до виплати грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань та матеріальною допомогою на оздоровлення, тощо,  розрахованим з урахуванням окладу за військове звання “майор юстиції” в розмірі: з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1410,00 грн.; з 01.01.2019 по 31.12.2019- 1590.00 грн.; з 01.01.2020- 1790,00 грн. (а.с.35-37 т.1).
Листом від 10.09.2020 №18-235вих-20 Військова прокуратура Західного регіону України повідомила ОСОБА_1 , що грошове забезпечення позивачу нараховувалося та виплачувалося відповідно до постанов Кабінету Міністрів України: від 31.05.2012 № 505 “Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури” (із змінами), від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (із змінами), від 15.06.1994 №       414 “Про види, розміри і порядок компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці” (із змінами), від 17.07.2003 № 1078 “Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, від 15.01.2004 № 44 “Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу” та кошторису прокуратури регіону на 2018, 2019 та 2020 роки, затвердженого Офісом Генерального прокурора. Від Офісу Генерального прокурора до прокуратури регіону накази, вказівки, розпорядження, листи щодо зміни розміру окладу за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців прокуратури регіону та військовослужбовців військових прокуратур гарнізонів Західного регіону України не надходили. Додатково повідомлено, що лише за умови надходження відповідниї змін, буде проведено відповідний перерахунок грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 14.08.2020 (а.с.39-40 т.1).
Також судом встановлено, що 05.02.2020 Генеральним прокурором видано наказ № 66 “Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур)” (а.с.23-24 т.1). 
Відповідно до пункту 3 вказаного наказу, перейменовано юридичну особу “Військова прокуратура Західного регіону України” у “Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону” (на правах обласної прокуратури) без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Відповідно до пункту 10 вказаного наказу, він набирає чинності з дня початку роботи обласних прокуратур відповідно до рішення Генерального прокурора, прийнятого в порядку визначеному п. 4 розділу II “Прикінцеві і перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури” від 19.09.2019 № 113-ІХ. 
Пунктом 3 наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 № 47ш “Про затвердження структури та штатної чисельності апаратів спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур)” затверджено структуру та штатну чисельність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (на правах обласної прокуратури) (а.с.25-26 т.1). 
Відповідно до пункту 1 наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 “Про початок роботи обласних прокуратур”, днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11.09.2020 (а.с.28-29 т.1). 
09.09.2020 наказ Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 опубліковано в газеті Верховної Ради України “Голос України” (а.с.27 т.1). 
Отже, з 11.09.2020 відповідач змінив своє найменування з Військової прокуратури Західного регіону України на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону (на правах обласної прокуратури) (без зміни коду ЄДРПОУ та юридичної адреси, а.с.30-32 т.1).
Зважаючи на викладене, відповідачем у даній справі є Спеціалізована прокуратура у військовій  та оборонній сфері Західного регіону. 
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни вихзначає Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” № 2011-XII від 20.12.1991 (далі – Закон № 2011-XII), який  і регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
В силу частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 704), затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Згідно з пунктом 1 Примітки додатку 1 постанови № 704, “Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу” посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Відповідно до Примітки додатку 14 “Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу" оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Відповідно до додатку 14 до постанови № 704, військовому званню "майор" встановлено тарифний коефіцієнт - 0,76.
Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у такій  новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
У той же час, згідно із Приміткою 1 додатку 1, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. І відповідно до примітки до додатку 14 також передбачено що, оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розрахунки посадового окладу позивача мали  проводитись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Статтями 7, 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн., а мінімальна заробітна плата - 3723 грн. Отже, 50% мінімальної заробітної плати буде складати 1861,50 грн.
Оскільки другий показник є вищим, то повинен застосовуватись саме він. 
Таким чином, вихідний показник, який повинен був братися для  визначення розміру окладу за посадою та військовим званням становив:  1410,00 грн. (1861,50 грн. х 0,76).
Прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2019 році, визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" складає 1921 грн., а мінімальна заробітна плата – 4173 грн. Отже, 50% мінімальної заробітної плати буде складати 2086,50 грн.
Оскільки другий показник є вищим, то повинен застосовуватись саме він. 
Таким чином, вихідний показник, який повинен був братися для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням становив: 1590,00 грн. (2086,50 грн. х 0,76).
Прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2020 році, визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" складає 2101 грн., а мінімальна заробітна плата – 4723грн. Отже, 50% мінімальної заробітної плати буде складати 2361,50 грн..
Оскільки другий показник є вищим, то повинен застосовуватись саме він. 
Таким чином, вихідний показник, який повинен був братися для  визначення розміру окладу за посадою та військовим званням становив:  1790,00 грн. (2361,50 грн. х 0,76).
При цьому суд відхиляє доводи сторони відповідача, які грунтуються на нормах Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII від  06.12.2016, а саме пункту 3  розділу  II  "Прикінцеві та перехідні положення", якими установлено, що "мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат", оскільки зазначений Закон набрав чинності 01.01.2017, тобто ще до того як були прийняті постанова КМУ №704 від 30.08.2017 та постанова КМУ №103 21.02.2018, Кабінет Міністрів України у своїх постановах використовував як розрахункову величину для визначення посадових окладів  саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, в той час як п`ятидесятивідсоткове значення мінімальної заробітної плати використав лише як величину, нижче якої не може  братися  базовий показник. 
Також суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини по справі "Ольсон проти Швеції", де роз`яснено, що норма спеціального закону не може розглядатися як право, якщо її не сформульовано з достатньою точністю, так, щоб громадянин мав змогу, якщо потрібно, з відповідними рекомендаціями, до певної міри передбачити наслідки своєї поведінки.
Європейський суд з прав людини зазначав, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах "Вєренцов проти України", "Кантоні проти Франції").
Суд зазначає, що нечіткість Постанови №704, коли Примітки до Додатків 1 та 14 на які покликається позивач і які, не визнає відповідач, є в свою чергу частинами даного нормативно-правового акта, які представляють державно-владний припис, призначений для спеціального текстового або символічного підкреслення, має супровідний характер.
Виходячи з наведеного та згідно з усталеною практикою Європейського суду, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах "Олександр Волков проти України", "G.G. та інші проти Болгарії").
На підставі усього наведеного, вірними є висновки суду першої інстанції, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за відповідний період часу його служби мало розраховуватися  від посадового окладу за військовим званням “майор юстиції”, який в свою чергу дорівнював: в проміжок часу з 01.03.2018 по 31.12.2018 - 1410,00 грн., в проміжок часу - з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 1590,00 грн. та в проміжок часу  з 01.01.2020 по 14.08.2020- 1790,00 грн., тобто як це    передбачалося приміткою до додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2018 №704. 
Оскільки додаткові види грошового забезпечення, а саме, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, вихідна допомога у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України, компенсація за невикористану відпустку тощо, також напряму залежать від посадового окладу, то і вони мали розраховуватися за відповідний період часу  служби позивача від таких же показників окладу за військовим званням “майор юстиції”. 
При цьому, позивач мав цілком правомірні очікування того, що такі нарахування будуть проведені йому у гарантованому розмірі. 
Оскільки ж відповідач при  розрахунку окладу за військовим званням не скористався   приміткою до додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2018 №704 і це потягнуло нарахування ОСОБА_1 у відповідний проміжок часу основного і додаткових видів  грошового забезпечення у розмірі меншому, ніж належало, то на відповідача слід покласти обов`язок нарахувати та виплатити позивачу за період  з 01.03.2018 по 14.08.2020 грошові кошти, які складають різницю між отриманим ОСОБА_1 та належним  йому грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення. Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення. 
Додатково, колегія суддів зазначає, що питання застосування положень пункту 4 в співвідношенні до п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на даний час виправлені постановою    Кабінету Міністрів України від 28.10.2020 № 1038, яка застосовується з 01.10.2020.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                       п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі № 460/7603/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.      

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 09 березня 2021 року.