РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року
м. Рівне

Справа № 562/962/20
Провадження № 22-ц/4815/92/21

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Ковалик Ю.А.

Рівненський апеляційний суд:
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про повернення стягнених за виконавчим написом коштів

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», просив ухвалити рішення про повернення йому стягнутих за виконавчим написом №1366 від 20.03.2019 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем коштів в сумі 12 021 грн. 84 коп., а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1366 про стягнення з нього на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів за кредитним договором від 25 квітня 2018 року №Р24.00208.003887892 за період з 03.10.2018 року по 04.02.2019 року на загальну суму 161 906 грн. 72 коп. 06.05.2019 року відповідач подав до Здолбунівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області виконавчий напис із заявою про відкриття виконавчого провадження для виконання у примусовому порядку, після чого було відкрито виконавче провадження, вчинено виконавчі дії.
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2019 року у справі № 562/2162/19 позовні вимоги позивача до АТ «Ідея Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20 березня 2019 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем. В межах виконавчого провадження з позивача було стягнуто на користь відповідача 12 021 грн. 84 коп. У зв`язку зі скасуванням виконавчого напису нотаріуса виконавче провадження було закрите. 03.03.2020 року відповідачу була надіслана вимога про повернення стягнутих коштів, вказана вимога була залишена без задоволення, у зв`язку з цим позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» повернути ОСОБА_1 стягнуті за виконавчим написом від 20.03.2019, реєстраційний № 1366 вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем кошти в сумі 12 021 (дванадцять тисяч двадцять одна) грн. 84 коп.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу  у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ/ 22030106, код отримувача (ЄДРПУО): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник Акціонерного товариства «Ідея Банк», подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що отриманні в межах виконавчого провадження №59038772 кошти були направленні виключно на погашення заборгованості за вказаним Кредитним договором, який на сьогодні залишається діючи і невиконаним Позивачем, оскільки Позивачем до стягнення такої заборгованості державною виконавчою службою, і на сьогодні не погашено, Позивачем зворотного не доведено, а тому підстави на яких були отриманні такі кошти не відпали. 
На сьогодні між Позивачем та Відповідачем існують договірні правовідносини, і Позивачем у справі не доведено відсутності заборгованості за Кредитним договором, на сьогодні чи на момент стягнення коштів державною виконавчою службою, а тому стягнення з Позивача коштів в рахунок наявної за Кредитним договором заборгованості, яке не перевищує її розмір, неможна вважати безпідставно набутим Відповідачем майном. Відтак, відсутні правові підстави застосування ст. 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли між Позивачем та відповідачем, у тому числі у справі №562/962/20.
Просить рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 вересня 2020 року скасувати та відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, представникОСОБА_1 , зазначає, що на даний час розглядається справа у Галицькому районному суді м. Львова №461/9282/20 про стягнення боргу саме за кредитним договором ОСОБА_1 , відповідно кошти які отримані в межах виконавчого провадження №59038772 не направлялись на погашення боргу. 
Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1366, яким нотаріусом запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №Р24.00208.003887892 від 25.04.2018 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» в загальному розмірі 161 906 грн. 72 коп.
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14.11.2019 року у справі № 562/2162/19 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 20 березня 2019 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за № 1366 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів за кредитним договором №Р24.00208.003887892 від 25.04.2018 року в загальному розмірі 161 906 грн. 72 коп.
Виконавче провадження ВП 59038772 постановою старшого державного виконавця Терещук О.С. Здолбунівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 28.02.2020 року закінчено.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Статтею 1215 ЦК України визначено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Підставою стягнення коштів з позивача,   був виконавчий напис нотаріуса, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, тобто кошти були стягнуті, а не добровільно внесенні в рахунок погашення заборгованості.
Підстава набуття коштів АТ «Ідея Банк» за виконавчим написом відпала і сам факт існування зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором, не є підставою примусового стягнення з нього коштів  без рішення суду або діючого виконавчого напису нотаріуса.

Згідно з статтею 1212 ЦК України, зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави - це таке правовідношення, в силу якого одна сторона (набувач), яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони (потерпілого) без достатньої правової підстави або на підставі, яка згодом відпала (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. 
Кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може бути застосований самостійно на підставі ст. 1212 ЦК України шляхом подання кондикційного позову (Постанова ВСУ у справі № 6-3090 цс15 від 02 березня 2016р.).
Велика Палата Верховного Суду дійшла таких правових висновків про застосування частини першої статті 1212 ЦК України до правовідносин  щодо фактичного використання майна без достатньої підстави у постанові від 23 травня 2018 року по справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77 цс 18) і підстави для відступу від таких висновків відсутні, тобто суд повинен повернути сторони договору в попереднє становище з урахуванням наведених вище роз`яснень.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та встановленими фактичними обставинами справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції  були правильно, всебічно і повно  встановлені  обставини справи,  характер правовідносин, застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.
Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий:                                                                                 С.В. Боймиструк

Судді:                                                                                             Н.М. Ковальчук
С.С. Шимків