ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2727/21 Справа № 212/2155/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Барильської Я.М., 
суддів -             Бондар Я.М.,Зубакової В.П.
секретар судового засідання - Голуб О.О.
сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року, яке постановлено суддею Козловим Ю.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 22 грудня 2020 року, -
ВСТАНОВИВ:
В березні 2020 року позивач  ОСОБА_1 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є донькою ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1, під час виконання трудових обов`язків машиніста (кочегара) котельної енергетичного цеху Відкритого акціонерного товариства «Криворізький державний залізорудний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», загинув. Внаслідок смерті батька позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона втратила рідну їй людину, яку дуже любила і поважала. Батько був дуже близькою людиною, допомагав їй у житті та у побуті, незважаючи на їх окреме проживання. Смерть батька призвела до того, що позивач тривалий час перебуває в напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу. Відчуття того, що позивач ніколи не побачить свого батька, постійно пригнічує її, що негативно позначається на психічному стані.У зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 275 000 гривень.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що обставини смертельного нещасного випадку, який стався з батьком позивача свідчить про неправомірну бездіяльність відповідача, як роботодавця, що полягає у невиконанні обов`язкових вимог чинного законодавства в частині охорони праці, а саме у відсутності дієвого, постійного контролю за поведінкою працюючих на виробничої території та робочих місцях. 
У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача відповідач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу представника позивача такою, що не підлягає задоволенню, так як зводиться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» -Артеменко С.М., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника позивача, просила рішення суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, відзиву відповідача на апеляційну скаргу представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9)
19 вересня 1987 року позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_1 » (а.с.10).
Згідно п. 6 Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №8 від 16 березня 2005 року, ОСОБА_3  ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок падіння в ємкість та утоплення загинув (а.с. 5).  
Відповідно до п. 7 Акту, причиною нещасного випадку було визнано: виконання робіт машиністом (кочегаром) котельні 24.2 ОСОБА_3 на поверхні резервній ємкості, не передбачених технологією, порушення п.3.3.6, 3.3.4 «Інструкції з охорони праці № 9/1 машиністів (кочегарів) АОК -3 теплосилової дільниці шахти «Родіна» (а.с.5).
Відповідно до п. 8 Акту, особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є потерпілий ОСОБА_3 (а.с. 5).
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом РАГС Саксаганської районної ради м. Кривого Рогу від 10 лютого 2005 року серії НОМЕР_1 ,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у віці 58 років (а.с. 3). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нещасний випадок  стався саме з вини самого потерпілого внаслідок недотримання ним правил техніки безпеки під час виконання трудових обов`язків, та перебування його в стані алкогольного сп`яніння, тому будь-які порушення з боку відповідача, як роботодавця, що могли бути в причинному зв`язку з виникненням нещасного випадку з ОСОБА_3 .
Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Виходячи з аналізу зазначених норм закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
З матеріалів справи вбачається, що позивач є донькою ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання трудових обов`язків машиніста (кочегара) котельної енергетичного цеху ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», внаслідок нещасного випадку загинув. У зв`язку зі смертю батька позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона втратила рідну їй людину, яку дуже любила і поважала. Батько був дуже близькою людиною, допомагав їй у житті та у побуті. Смерть батька призвела до того, що позивач тривалий час перебуває в напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу. Відчуття того, що позивач ніколи не побачить свого батька, постійно пригнічує її, що негативно позначається на психічному стані.
Відповідно до п.7 Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №8 від 16 березня 2005 року, причиною нещасного випадку було визнано: виконання робіт машиністом (кочегаром) котельні 24.2 ОСОБА_3 на поверхні резервній ємкості, не передбачених технологією, порушення п.3.3.6, 3.3.4 «Інструкції з охорони праці № 9/1 машиністів (кочегарів) АОК -3 теплосилової дільниці шахти «Родіна» (а.с. 5).
Відповідно до п. 9 Акту, смерть потерпілого настала від механічної асфіксії, яка розвинулась внаслідок утоплення в воді (а.с. 5).
Відповідно до п.3 Акту спеціального розслідування нещасного випадку зазначено, що згідно Акту №465 від 05 березня 2005 року судово-медичного дослідження трупа потерпілого ОСОБА_3 виявлено в крові -1,5 проміле етилового спирту (а.с. 7-зворот). 
Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що відповідач не забезпечив безпечних умов праці, відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці», а тому є особою, яка несе відповідальність за відшкодування шкоди позивачу, яка втратила свого батька. 
При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, колегія суддів враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Так, внаслідок смерті батька позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона втратила рідну їй людину, яку дуже любила і поважала. Смерть батька призвела до того, що позивач тривалий час перебуває в напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу. Відчуття того, що позивач ніколи не побачить свого батька, постійно пригнічує її, що негативно позначається на психічному стані.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 15 січня 2021 року у справі № 210/2262/19.
Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер, інтенсивність і довготривалість моральних страждань позивача, при цьому, колегія суддів враховує те, що потерпілий  ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника позивача, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягненню з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача моральної шкоди в розмірі 170 000 гривень.
У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника позивача заслуговують на увагу.
Таким чином, враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно були встановлені фактичні обставини, які мають значення для справи, колегія суддів на підставі ст. 376 ЦПК України вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, та скасувати оскаржуване рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнена від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень п. 3 ч. 3 ст. 175, п. 1.ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. 
Позивач подала позов про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництвіта визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року справа № 761/11472/15-ц.
У зв`язку з вищенаведеним відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» колегія суддів вважає за необхідне стягнути ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір 1 700 гривень.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги апелянт мав сплатити судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави підлягають стягненню 2 550 грн. в рахунок відшкодування судових витрат по справі за розгляд справи судом апеляційної інстанції. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374,376, 381, 382 ЦПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах та від імені  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь  ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану смертю працівника на виробництві у розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір, за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривні.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 17 лютого 2021 року.

Головуючий:                  

Судді: