Справа № 350/1864/20 
Провадження № 33/4808/86/21 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця, громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,- 

                                                     в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 07 грудня 2020 року о 01 год. 51 хв., в селищі Рожнятів, по вул. Вітовського, Рожнятівського району, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає його незаконним та прийнятим без з`ясування всіх обставин справи.
Вважає його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння правомірною і мотивованою тим, що огляд на стан сп`яніння йому було запропоновано пройти не у відповідності до відповідного порядку, який встановлений законодавством.
Звертає увагу апеляційної інстанції на те, що 07.12.2020 року транспортний засіб під його керуванням було зупинено працівниками поліції за порушення ПДР України, за що на нього було складено відповідну постанову, з чим він погодився. Після чого працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння, мотивуючи тим, що надійшла інформація про те, що він керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Однак, жодних ознак алкогольного сп`яніння у нього не було і не могло бути, так як він не вживав алкоголь, а відсутність даних ознак підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів справи.
Вважає, що він не повинен був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки пропозиція пройти відповідний  огляд через повідомлення невстановленої особи про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, не може бути підставою для пропозиції працівника поліції пройти такий огляд.
Вважає, що він обґрунтовано відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки інспектор не пред`явив сертифікат відповідності на прилад Драгер, за допомогою якого пропонував пройти такий огляд.
Звертає увагу на те, що висновки суду про невідповідність дійсності пояснень свідка ОСОБА_2 в частині того, що працівниками поліції не складалося направлення щодо проведення огляду у медичному закладі і йому не пропонували підписати протокол про адміністративне правопорушення є безпідставними,   оскільки відповідно до відеозапису  вбачається, що жодного направлення не складалося. Вказує на те, що суд не повністю дослідив долучені відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції. 
Зазначає, що в салоні службового автомобіля його ознайомлювали виключно  з постановою  про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, але не пропонували підписати протокол про адміністративне правопорушення.
Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що йому було вручено копію протоколу та ознайомлення з його змістом, що є правовою підставою  для повернення матеріалів справи для належного оформлення.
Вважає, що працівниками поліції він не був повідомлений про обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у встановленому законом порядку та йому не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення. 
Крім того, вказує на те, що судом при прийнятті рішення по справі було взято до уваги пояснення свідків без їх безпосередньо допиту в судовому засіданні., а тому дані докази у справі слід вважати неналежними.
За наведених обставин просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП,  містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП. 

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо його невинуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , апеляційний суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, зі змісту доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та його доводів у судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він не заперечує факт керування транспортним засобом та те, що він як водій транспортного засобу відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі.  
Разом з тим, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вважає, що він на законних підставах відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння і пропозиція пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції обґрунтовувалась наявністю повідомлення про те, що він керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що він не був належним чином повідомлений про зміст обвинувачення та не міг організувати ефективний захист своїх інтересів  в суді. 
Апеляційний суд вважає вищевказані доводи ОСОБА_1 безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які містяться в матеріалах справи та були досліджені судом. 
Так, суд першої інстанції, проаналізувавши сукупність досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №459378 від 07.12.2020 року ОСОБА_1 07 грудня 2020 року о 01 год. 51 хв., в селищі Рожнятів, по вул. Вітовського, Рожнятівського району, керував автомобілем BMW 510А, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором СРПП №3 Рожнятівського ВП старшим лейтенантом поліції Фединяк О.П., підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол та свідками.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Рожнятівському районному суді.
В протоколі зазначені дані свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із їх власноручними підписами.
При цьому, в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 відмовився надавати пояснення.
Працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія та не видавався тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.
В графі протоколу зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від дачі пояснень та ухилився від підпису протоколу.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень. 
Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та інші. 
Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складено о 02 год. 15 хв. 07.12.2020 року, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що вчинив правопорушення 07.12.2020 року о 01 год. 51 хв., а саме відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП звинувачується у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що він не був належним чином повідомлений про зміст висунутого щодо нього обвинувачення і в матеріалах справи відсутні дані про вручення йому копії протоколу про адміністративне правопорушення, що було правовою підставою для повернення матеріалів справи для належного оформлення.
Так, згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення і йому була вручена  копія протоколу про адміністративне правопорушення. 
Разом з тим, ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення про ознайомлення його з правами та обов`язками, повідомленням про розгляд справи у суді та вручення йому копії протоколу про адміністративне правопорушення. 
В матеріалах справи відсутня копія протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про виконання працівником поліції своїх обов`язків щодо її вручення  особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Долучені до матеріалів справи відеозаписи містять дані того, що протокол про адміністративне правопорушення складався працівником поліції в присутності ОСОБА_1 , який надавав інформацію щодо правильності запису своїх анкетних даних, місця проживання та був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення. 
Відсутність відеозапису, яким зафіксовано факт вручення ОСОБА_1 копії протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про те, що останній дійсно не отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення.
При вирішанні цього питання суд виходить із сукупності досліджених доказів, які дозволяють встановити порядок вчинення процесуальних дій та свідчать про обізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про зміст висунутого обвинувачення та наявність реальної можливості організувати ефективний захист своїх інтересів. 
Зокрема, апеляційний суд також враховує, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що 29.12.2020 року ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами справи в повному обсязі, що підтверджується його власним підписом та свідчить про наявність в нього можливості ознайомитись зі змістом висунутого йому обвинувачення та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав вірну оцінку показанням свідка ОСОБА_2 та вказав на те, що вони спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом правопорушення, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 ,будучи ознайомленим у салоні патрульного автомобіля з протоколом про адміністративне правопорушення, від підпису протоколу та надання письмових пояснень відмовився.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується із діями працівників поліції, оскільки останні порушили встановлений законом порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.
Перевіряючи вищевказані доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 
Так, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Так, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння  або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції  тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із відсутністю правових підстав для проведення такого огляду та у зв`язку з тим, що працівником поліції не було надано сертифікат відповідності на прилад Драгер, за допомогою якого пропонувалось пройти такий огляд.
Вказані обставини не відносяться до обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.
Зокрема, відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан алкогольного сп`яніння.  
Зі змісту матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції  наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 .  
В той же час посилання на ненадання працівником поліції відповідного сертифікату спеціального технічного засобу за допомогою, якого мав бути проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння не може вважатися обґрунтованою підставою для відмови водія від проходження огляду, оскільки питання правомірності застосування спеціального технічного засобу під час проведення огляду може мати правове значення тільки у разі проведення такого огляду та необхідності надання оцінки отриманому результату. 
Разом з тим, на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, що працівником поліції надано ОСОБА_1 для ознайомлення свідоцтво про державну реєстрацію приладу Драгер, копію якого долучено до матеріалів справи. 
Так, до матеріалів справи додано копію свідоцтва про повірку регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/0001 , яке чинне до 09.01.2021 року (а.с.6).
У відповідності до рапорту працівника поліції Фединяка О.П. (а.с.7) про те, що під час несення служби було отримано повідомлення про те, що у с. Сваричів на АЗС «Експрес» водій автомобіля BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 білого кольору знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. В смт. Рожнятів по вул. Шкільна було помічено та зупинено автомобіль BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який виїхав із парковки та при виконанні маневру праворуч на вул. Вітовського завчасно не ввімкнув сигнал маневру, чим порушив ПДР України, а також не виконав дію дорожнього знаку «Проїзд без зупинки забороняється». Встановлено, що водієм автомобіля BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 , у якого були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідала обстановці. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння  на місці зупинки транспортного засобу  відмовився та в медичному закладі в присутності двох свідків, про що зроблено запис та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Долучено також рапорт (а.с.9) про те, що 07.12.2020 року о 01 год. 24 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що  в смт. Рожнятів вулиця АЗС «Експер»  водій автомобіля марки BMW білого кольору знаходиться за кермом в стані алкогольного сп`яніння 
До матеріалів справи долучено копію постанови  про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3525305 від 07.12.2020 року  (а.с.2), у відповідності до якої на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу за порушення вимог ст. 122 ч.1 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані рапорти працівників поліції  за своїм правовим змістом є службовими документами, якими поліцейські інформують начальника Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаних рапортів працівників поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.   
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
З вищевказаних відеозаписів вбачається, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу та відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.
Вищевказані дані відеозапису свідчать про безпідставність доводів апелянта про те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції  вбачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції під час керування ним транспортним засобом BMW 510А, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за порушення водієм ПДР України та повідомлення на лінію 102 про керування вказаним автомобілем водієм, що перебував в стані алкогольного сп`яніння. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом та порушення ним ПДР України, на підставі чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. (а.с.2). 
Зі змісту відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу, працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 його права  у відповідності до вимог КУпАП та Конституції України та повідомлено про проведення відеофіксації події у відповідності до вимог закону. Дані відеозапису свідчать про те, що працівник поліції повідомив водія ОСОБА_1 про надходження дзвінка на лінію 102 від громадянина ОСОБА_5 про те, що водій автомобіля BMW 510А, реєстраційний номер НОМЕР_1 , керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і направляється в Рожнятів. Працівник поліції попросив водія  надати для перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування та повідомив про порушення ним Правил дорожнього руху.  Зокрема, працівником поліції було повідомлено, що правопорушником не було завчасно здійснено світловий сигнал повороту та не здійснено зупинку перед знаком пріоритету «Стоп», на що ОСОБА_1 погодився про порушення ним вказаних вимог пунктів ПДР України. ОСОБА_1 надав для перевірки реєстраційний документ на автомобіль та тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом.
ОСОБА_1 повідомив працівника поліції, що на заправці АЗС відбулась бійка і він викликав працівників поліції, після чого останні вірогідно зробили повідомлення на лінію 102 про його перебування в стані алкогольного сп`яніння. 
Разом з тим, зі змісту відеозапису вбачається, що працівником поліції наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, різка зміна шкірного покриву – тремтіння рук, та запропоновано пройти огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння в присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі.
Також, працівником поліції повідомлено, що у випадку відмови від проходження огляду, це буде розцінюватись у відповідності до вимог ПДР України як відмова від проходження огляду.
Таким чином, вищевказані відеозаписи дозволяють встановити, що ОСОБА_1 відмовився на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі, незважаючи на попередження про те, що така відмова є правовою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував того, що вищевказаний відеозапис стосується обставин, які пов`язані із звинуваченням його у вчиненні правопорушення.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.  

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правопорушення , передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є закінченим з моменту відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі.
Відповідно до вимог ст. 266 ч. ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Крім того, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення. 
Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в  закладах охорони здоров`я.
Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3) вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. В акті огляду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 , про що свідки засвідчили своїми власноручними підписами.
До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП «Рожнятівська ЦРЛ РРР» (а.с.4), складеного о 02 год. 09 хв. 07.12.2020 року. У зв`язку з виявленими поліцейським ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів і порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, що не відповідає обстановці, відповідно до якого ОСОБА_1 , від проведення огляду відмовився, а також відмовився від підпису в даному акті огляду.
В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 у відповідності до яких вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, в їхній присутності ОСОБА_1 продувати алкотестер Драгер, а також проходити огляд в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння ухилився (відмовився)
Зі змісту вищевказаних письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 (а.с.5), які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що вони підтверджують, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу Драгер та в медичному закладі. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки останні не допитувались у судовому засіданні . 
Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписами, якими зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити  обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.  
Зокрема, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку не заперечується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону  присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння  поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-
                                             п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                    О.П. Васильєв