П О С Т А Н О В А
                                І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
15 березня 2020 року                                                                                             м. Київ
 
 Справа № 755/15399/19
 Провадження: № 22-ц/824/2336/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Арапіної Н.Є., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди,
в с т а н о в и в :
 
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Ухвалами Київського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі,  справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва  від 01 жовтня 2019 року заяву  ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків , який не може перевищувати 10 днів з дня отримання позивачем ухвали. 
 Копію ухвали суду від 01 жовтня 2019 року позивачем було отримано 29 вересня 2020 року, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.
10 жовтня 2020 року позивачем на адресу суду направлено заяву про уточнення позовних вимог, що підтверджується відбитком поштового штемпеля.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк на усунення недоліків позовної заяви та сплати судового збору, що встановлений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року.
Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті  129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суди повинні ураховувати сформовані Європейським судом з прав людини умови обмеження права особи на доступ до суду, проте, такі умови не можуть зашкоджувати самій суті права на звернення до суду та переслідують легітимну мету і ця мета відповідає потребам суспільства та окремих осіб, такі умови забезпечують розумну пропорційність між встановленими обмеженнями та поставленою метою.
Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.
У рішеннях від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Суд встановив, що копія ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху отримана  ОСОБА_1 29 вересня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення  поштового відправлення (а. с. 10А).
Отже, строк для усунення недоліків позованої заяви та сплати судового збору, з урахуванням вихідних днів, сплив 09 жовтня 2020року.
10 жовтня 2020 року  ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку заяву про доповнення позовної заяви разом із доказами сплати судового збору та її копіями відповідно до кількості учасників справи(а.с. 11-48).
Тривалість пропуску строку на усунення недоліків позовної заяви та сплати судового зборустановить один день, тобто, є вочевидь незначною, тому прийняття позовної заяви до розгляду  не порушить принципу res judicata та буде направлено на дотримання судами права особи на доступ до суду.
Аналогічного  висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановахвід 12 лютого 2020 року у справі № 554/9675/18 (провадження № 61-18586св19) та від 23 вересня 2020 рокуу справі № 607/27621/19.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не звернув увагу на те, що тривалість пропуску строку для усунення недоліків позовної заяви складає лише один день, та, як наслідок, дійшов передчасних висновків про повернення позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно статті 379 ЦПК України,  підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи викладене, ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу  Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                           Т.О. Невідома

Судді                                                                                                        Д.Р. Гаращенко

                                                                                                              А.А. Пікуль