КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа № 755/4221/20                              Головуючий у суді 1 інстанції: Проць Т.В.
Провадження №22-ц/824/429/2021         Доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
16 лютого 2021 року                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                             Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
ВСТАНОВИЛА
 
У травні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 04 січня 2017 року в розмірі 12 610 грн 95 коп. та судовий збір у розмірі 2102 грн.
У мотивування вимог посилалося на те, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала заяву №б/н від 04 січня 2017 року.
Підписавши анкету-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг.
Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та видано кредитну картку. 
У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 2 600 грн.
АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 20 квітня 2020 року має заборгованість у розмірі 12 610 грн 95 коп., з яких:
- 5 571 грн 36 коп. - заборгованість за тілом кредиту;
- 1 946 грн 84 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;
- 4 016 грн 04 коп. - нарахована пеня;
- 500 грн - штраф (фіксована частина);
- 576 грн 71 коп. - штраф (процентна складова).
Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04 січня 2017 року у розмірі 5 571 грн 36 коп. та судові витрати у розмірі 928 грн 63 коп., а всього стягнуто 5 499 грн 99 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що позивачем до позовної заяви долучено витяг з Тарифів Банк» (у редакції, що діяла на момент підписання заяви), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (в редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви) та копія наказу банку щодо затвердження Умов та Правил надання банківських послуг (у редакції, що діяла на момент підписання заяви), які судом першої інстанції не враховані та відповідно не спростовані відповідачем.
Вказує, що відповідач не надавала заперечень, що неознайомлена саме з тими Тарифами, Умовами та правилами надання банківських послуг, які долучені до позовної заяви.
Вважає, що приєднання до Умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком. Відповідачем не заявлялись позовні вимоги про визнання кредитного договору №б/н від 04 січня 2017 року недійсним або нікчемним.
Звертає увагу й на те, що починаючи з 01 жовтня 2019 року відповідачу почали нараховуватися відсотки у відповідності до змін Умов та правил надання банківських послуг від 01 березня 2019 року, згідно яких розмір процентів від простроченої суми заборгованості становить 86,4%. Крім цього, в будь-якому разі суд повинен був стягнути відсотки за ставкою 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України.
Вказує, що порядок нарахування пені та штрафів сторони погодили в Тарифах та Умовах та Правилах надання банківських послуг.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04 січня 2017 року ОСОБА_1  підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої вона погодилась з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. 
Відповідач ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Зобов`язалась виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. (а.с. 16)
Згідно довідки банку ОСОБА_1 було надано кредитні картки НОМЕР_1 (дата відкриття - 04 січня 2017 року, термін дії - 09/20), НОМЕР_2 (дата відкриття - 29 грудня 2017 року, термін дії - 11/21). (а.с. 17)
З виписки за договором №б/н вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, наданими АТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а.с. 12-14)
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 20 квітня 2020 року в ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 12 610 грн 95 коп., з яких: 5 571 грн 36 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1946 грн 84 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 4016 грн 04 коп. - нарахована пеня; 500 грн - штраф (фіксована частина); 576 грн 71 коп. - штраф (процентна складова). (а.с. 7-11)
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадкуАТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також пеню та штрафи.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 04 січня 2017 року, посилався на витяг з Тарифів, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та копію наказу банку щодо затвердження Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів (в редакціях, що діяла на момент підписання анкети-заяви) як невід`ємну частину спірного договору.
Як зазначає апелянт у апеляційній скарзі, починаючи з 01 жовтня 2019 року відповідачу почали нараховуватися відсотки у відповідності до змін Умов та правил надання банківських послуг від 01 березня 2019 року, згідно яких розмір процентів від простроченої суми заборгованості становить 86,4%. 
Такі доводи апелянта не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.
Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів у розмірі 86,4%.
Отже, колегія суддів не бере до уваги надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг.
Крім того, в анкеті-заяві позичальника від 04 січня 2017 року процентна ставка у розмірі 86,4% не зазначена, а відтак не погоджена сторонами.
Також в анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також пені та штрафів, є обґрунтованим.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта, щов будь-якому разі суд повинен був стягнути відсотки за ставкою 3% річних відповідно дост. 625 ЦК України, оскільки такі вимоги банком не заявлялися і відповідно до розрахунку заборгованості банком не нараховувалися.
Задовольняючи частково позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягуючи 5 571 грн 36 коп. (згідно резолютивної частини рішення суду), суд першої інстанції виходив з того, що згідно розрахунку банку заборгованість за тілом кредиту становить 5 571 грн 36 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, - 1946 грн 84 коп., нарахована пеня -4016 грн 04 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (процентна складова) - 576 грн 71 коп. 
При цьому, у мотивувальній частині суд першої інстанції дійшов висновку, що не підлягають задоволенню вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 5571 грн 36 коп., одночасно зазначивши, що підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.09.2016 року в розмірі 5660,57 грн. У резолютивній частині суд першої інстанції зазначив, що заборгованість у розмірі 5571 грн 36 коп. слід стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Колегія суддів вважає, що за таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини та другого абзацу резолютивної частини рішення суду першої інстанції в редакції цієї постанови.
Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції, але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
 
ПОСТАНОВИЛА
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови та виклавши другий абзац його резолютивної частини в наступній редакції.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570, місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 04 січня 2017 року у розмірі 5 571 (п`ять тисяч п`ятсот сімдесят одна) грн 36 коп. та судові витрати у розмірі 928 (дев`ятсот двадцять вісім) грн 63 коп., а всього стягнути 6499 (шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 99 коп. 
В іншій частині заочне рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                       Т.О. Невідома
 
                                                                                                А.А. Пікуль