ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2021 р.           Справа№ 910/2950/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Іоннікової І.А.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Разіної Т.І. 
 
за участю секретаря судового засідання Тарнавського В.Б.

за участю представника(-ів) згідно протоколу судового засідання від 17.03.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 (повний текст складено 28.12.2020)
за заявою Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"
про відстрочення виконання рішення суду
у справі №910/2950/20 (суддя Ломака В.С.)
за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" 
до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"
про стягнення 1 366 258,63 грн, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2950/20 позовні вимоги (з урахуванням заяви позивача про зміну предмета позову, прийнятої судом першої інстанції до розгляду в частині збільшення розміру позовних вимог щодо основного боргу) задоволено повністю, присуджено до стягнення з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" 2 413 479,86 грн основного боргу та 36 202,20 грн судового збору.
07.08.2020 видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2950/20.
11.12.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" подано заяву № 44/11-1262 від 07.12.2020 про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2950/20 на один рік.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2950/20 задоволено. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 у справі № 910/2950/20 на один рік з дня ухвалення рішення.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована наявністю та доведеністю підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/2950/20 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду в повному обсязі.
Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів
В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, позивач зазначає, що судом першої інстанції прийнято оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосування норм матеріального права, також висновки місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував матеріальні інтереси позивача, у зв`язку з чим місцевим господарським судом не дотримано справедливий баланс інтересів сторін у справі.
Крім цього на думку позивача, незадовільний фінансовий стан відповідача за змістом ст. 331 Господарського процесуального кодексу України не може вважатися тією виключною обставиною, що може слугувати підставою для відстрочення виконання рішення, оскільки обов`язковість виконання судового рішення не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.
Також позивач посилався на те, він був позбавлений можливості реалізувати своє право на подання письмових пояснень на вищезазначену заяву відповідача суді першої інстанції, оскільки ухвали про призначення до розгляду заяви про відстрочку виконання рішення позивач отримав за день до судового засідання.
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд апеляційної інстанції ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судді Тарасенко К.В., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/2950/20 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
До Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання із оригіналом платіжного доручення №1882454 від 11.01.2021 із якого вбачається, що скаржником усунуто недоліки, зазначені в ухвалі від 18.01.2021 та сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/2950/20. Зупинено дію ухвали Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/2950/20 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено на 17.03.2021.
В судове засідання, яке відбулося 17.03.2021 з`явилися представники позивача та відповідача, які підтримали свою позицію щодо апеляційної скарги.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Предметом апеляційного оскарження у даній справі є наявність або відсутність підстав для відстрочення виконання судового рішення.
Частиною 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;      стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).
В силу вказаних      положень      процесуального законодавства, підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк.
Тобто, відстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання.
Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.
Суд враховує наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.
Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
Особа, яка подала заяву про відстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.
Обґрунтовуючи заяву про відстрочку виконання рішення суду відповідач зокрема посилався на наступні обставини:
10.09.2020 Головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінським Б.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62976484 з примусового виконання наказу № 910/2950/20 від 07.08.2020 про стягнення з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" основного боргу в сумі 2 413     479,86 грн та судового збору в розмірі 36     202,20 грн.
10.09.2020 Головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінським Б.А. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № 62976484 до зведеного виконавчого провадження № 61493465.
02.11.2020 Головним державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Полінським Б.А. винесено постанову про арешт коштів боржника (заявника) в рамкам проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61120697 у справі № 910/10952/19, яке також приєднано до зведеного виконавчого провадження                   № 61493465, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в банківських установах АТ "Державний ощадний банк України", ПАТ АБ "Укргазбанк", Філія - Головне управління по м. Києву та Київській області ПАТ "Державний ощадний банк України" та АТ "Український будівельно-інвестиційний банк", а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (заявнику) у межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 4 879 819,51 грн. 
Зазначені вище дії державної виконавчої служби фактично призвели до блокування господарської діяльності Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" через неможливість здійснення, зокрема, платежів, необхідних для виконання заявником покладених на нього Урядом України спеціальних обов`язків постачальника"останньої надії".
Так, на підставі положень статті 62 Закону України "Про ринок електричної енергії", розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1023-р від 12.12.2018 "Про визначення державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" постачальником "останньої надії" (із змінами), на заявника були покладені спеціальні обов`язки, а саме: виконання функцій постачальника "останньої надії" на період з 01.01.2019 до 01.01.2021 на всій території України.
Разом із тим, Законом України № 810-IX від 21.07.2020 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2020 № 1520-р "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 р. № 1023" було продовжено виконання функції постачальника "останньої надії" до 31.12.2021 року без проведення конкурсу.
Заявник зазначає, що станом на 23.11.2020  386 споживачів постачальника "останньої надії" мають дебіторську заборгованість перед Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на суму заборгованості 2 197,94 млн. грн. При цьому, 2 073,6 млн. грн., або 94 % від загальної суми заборгованості споживачів - це заборгованість підприємств державної форми власності та господарських товариств, де частка держави у статутному капіталі становить 50 та більше відсотків, а також підприємств комунальної форми власності.
Одними із основних споживачів-боржників постачальника "останньої надії" є вугледобувні підприємства державної форми власності, Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу", КП "Попаснянський районний водоканал", Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (включений до переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації) та інші підприємства централізованого тепло та водопостачання. Частка державних вугледобувних підприємств в структурі дебіторської заборгованості становить 28 %, частка Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" становить 14 %, частка Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" становить 18 %, частка ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" становить 15 %, частка КП "Попаснянський районний водоканал" - 3 %. При цьому, заявник зауважує, що сукупна частка лише зазначених боржників становить 78 % від розміру всієї заборгованості споживачів перед Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".
У той же час відповідно до пункту 3 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVD-19)" № 530-IX від 17.03.2020 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг громадянам України у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. 
Запроваджений карантин та обмеження, впроваджені з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, завдали збитків економіці України, зокрема галузі енергетики, житлово-комунального господарства, тепло та водопостачання, оскільки призвели до збільшення заборгованості громадян (населення) - споживачів побутових послуг та ресурсів, та, як наслідок, призвели до приросту заборгованості за спожиту електричну енергію споживачами постачальника "останньої надії", враховуючи, зокрема, те, що саме населення (громадяни України) є джерелом отримання коштів споживачів постачальника "останньої надії", таких як житлово-комунальні підприємства (теплопостачання, експлуатація житлового фонду тощо) та водоканали.
Разом із тим, постановою Кабінету Міністрів України № 255 від 02.04.2020 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", де відповідно до підпункту 12 пункту 2 заборонено на час карантину, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, постачальникам електричної енергії, операторам систем розподілу електричної енергії здійснювати відключення та обмеження нижче технологічного мінімуму споживання електричної енергії підприємств централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, вугледобувних підприємств. Фактично Уряд заборонив відключати боржників зазначеної вище галузі промисловості, при цьому загальний борг підприємств вугільної промисловості та водоканалів становить 1155,88 млн. грн. або 53 % від розміру всієї заборгованості споживачів перед заявником.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1146 від 23.11.2020 заборонено відключення за борги від електропостачання Комунального підприємства "Попаснянський районний водоканал", заборгованість якого перед заявником становить 68,64 млн. грн. або            3 % від розміру всієї заборгованості споживачів перед Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".
Станом на 23.11.2020 загальна заборгованість житлово-комунальних підприємств та водоканалів перед Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" становить 998 млн. грн. або 46 % від розміру всієї заборгованості споживачів перед заявником.
Таким чином, протягом значного періоду часу склалися та існують об`єктивні причини, що унеможливлюють застосування заявником до його боржників оперативно-господарської санкції (відключення електропостачання) для спонукання останніх сплачувати за спожиту електроенергію, при цьому загальний борг споживачів (шахти, водоканали, житлово-комунальні підприємства) становить 1637,76 млн. грн. або 75 % від розміру всієї заборгованості споживачів перед заявником.
На підтвердження вищенаведених обставин, заявником надано суду копії відповідних документів, зокрема, постанов органів державної виконавчої служби, а також оригінал довідки заявника № 44/10-2660/ПОН від 25.11.2020 про заборгованість споживачів Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" як постачальника "останньої надії" по галузям.
Колегія суддів зазначає, що за судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочки його виконання, належать скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
В рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Колегія суддів звертає увагу на те, що надання відстрочки виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, пункт 74).
За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003р. у справі "Корнілов та інші проти України", заява      № 36575/02, тривалість виконання - вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 17.09.2002 року у справі "Крапивницький та інші проти України", заява           № 60858/00).      Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.
Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що боржником надані достатні докази, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені в заяві обставини роблять неможливим своєчасне виконання рішення у даній справі.
За таких обставин,      відстрочка виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та      погашення заборгованості перед стягувачем.
Відстрочка виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку неплатоспроможності боржника. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 "Чижів проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.
З`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінювання не лише доводів боржника, а й заперечень кредитора є необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду.
При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.
Місцевим господарським судом вірно враховано те, що відстрочення виконання рішення суду в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався      місцевий господарський суд.
Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування ухвали місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги позивача.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки за результатами апеляційної скарги
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та дотриманням норм процесуального  та матеріального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.
Судові витрати
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2020  у справі №910/2950/20  - без змін.
Матеріали справи №910/2950/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 30.03.2021.

Головуючий суддя                                                            І.А. Іоннікова 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Т.І. Разіна