ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року                                 
м. Харків

справа № 643/16135/17
провадження № 22-ц/818/1665/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
за участю секретаря судового засідання – Супрун Я.С., 

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Хома Оксана Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2020 року в складі судді Поліщук Т.В., 

УСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Хома О.В., про визнання спадкового договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 була двоюрідною сестрою позивача.

Після її смерті стало відомо, що 28 березня 2017 року було укладено спадковий договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хома О.В. Згідно умов договору ОСОБА_2 зобов`язується виконувати усі розпорядження відчужувача за цим договором, а в разі смерті відчужувача ОСОБА_4 до набувача ОСОБА_2 переходить право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . 

Зазначає, що порушення психічної та психологічної діяльності ОСОБА_4 були такими, що суттєво впливали на її здатність в період складання спадкового договору розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідач скористалась тяжкою хворобою особи у своїх корисливих цілях. Позивач ніколи не бачив відповідача поряд з ОСОБА_4 , що викликає сумнів у виконанні обов`язків за спадковим договором та психічного стану ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні подав клопотання про призначення по справі судової посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи стосовно померлої ОСОБА_4 , виконання якої доручити Київському міському центру судово-психіатричної експертизи, оплату за виконання експертизи покласти на нього. 

В обґрунтування доводів клопотання зазначив, що на час укладення спірного договору померла ОСОБА_4 знаходилась в стані, коли не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними, у зв`язку з чим наявні підстави для призначення у справі експертизи відповідно до вимог ст. 105 ЦПК України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 , призначено у справі судову посмертну комплексну психолого-психіатричну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції  ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу про призначення експертизи скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 260 ЦПК України та суд відповідно до вимог ст. 222 ЦПК України не вирішив питання про розгляд заяви без розгляду, оскільки відповідне клопотання не було заявлено під час підготовчого засідання. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про призначення експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для повного та правильного з`ясування обставин справи в межах предмету та підстав порушеного ОСОБА_1 позову необхідні спеціальні знання.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Судом встановлено, що в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_4 на час укладення спірного спадкового договору знаходилась в стані, коли не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. ЇЇ волевиявлення не відповідало її внутрішній волі, що відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України є підставою для визнання спадкового договору недійсним. 

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 10/490СЕ-19 від 17.02.2020 Рукописний запис « ОСОБА_6 » у спадковому договорі від 28 березня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хома О.В., р.№ 850, виконаний у незвичайному психофізіологічному стані виконавця (стан пригніченості, хвилювання, збудження, втоми тощо, вікових змін, також і те, що особа, що виконувала запис перенесла ряд захворювань, які вплинули на рухові функції).Вирішити питання про те, чи виконано підписи від імені ОСОБА_4 у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій із записом про вчинення нотаріальної дії - посвідчення спадкового договору від 28 березня 2017 року № 850, №852 під впливом внутрішніх збиваючих чинників (вживання сильнодіючих лікарських засобів, вікових змін, наявністю хронічних захворювань - зокрема ішемічні інсульти двічі, психооранічний синдром з галюцінаторними когнітивними та мовними порушеннями, дисцикулярнагипертонична, атеросклеротична енцефалопатія 2-3 ст., лакунарна хвороба головного мозку, гипертонична хвороба 3 ст. з високим ризиком, кардіосклероз, СН» А ст., цукровий діабет 2 типу, деформований артроз правого плечового суглобу), не уявляється можливим.

Рукописні записи: « ОСОБА_6 » у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій із записом про вчинення нотаріальної дії - посвідчення спадкового договору від 28 березня 2017 року № 850, №852 виконані у незвичайному психофізіологічному стані виконавця (стан пригніченості, хвилювання, збудження, втоми тощо, вікових змін, також і те, що особа, що виконувала запис перенесла ряд захворювань, які вплинули на рухові функції).Вирішити питання, чи перебувала ОСОБА_4 на час виконання підпису та рукописного запису « ОСОБА_6 » від імені ОСОБА_4 у рядку «Підписи сторін: Відчужував» у спадковому договорі, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 28.03.2017 у незвичному стані - не уявляється можливим.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Так, за клопотанням ОСОБА_1 суд призначив у справі комплексну психолого-психіатричну експертизу. 

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом спору у даній справі є визнання спадкового договору недійсним.

Вказана обставина, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог, а також відсутність у справі висновку експерта з питань можливість ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є підставою для призначення судом експертизи.

Надання оцінки ухвалі суду про призначення експертизи з точки зору належності та допустимості можливого висновку експерта, як доказу у справі, відноситься до виключної компетенції суду, який розглядає справу по суті.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 110 ЦПК України).

Отже, висновок експерта судом буде оцінюватись разом з іншими доказами у справі, права на подання яких позивач не позбавлений.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального при вирішенні питання про призначення експертизи, колегія суддів зауважує, що вони не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України та не призвели до неправильного вирішення клопотання. Питання з яких має бути проведена експертиза входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

З урахуванням обставин справи, предмету спору колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно призначив експертизу та визначився із питанням, з якого має бути проведена судова експертиза.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

При цьому як зазначив Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2019 року (справа № 153/1334/16-ц) суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 10 березня 2021 року.

Головуючий                                                                                       О.Ю.Тичкова

Судді                                                                                                        О.В. Маміна

                                                                       Н.П. Пилипчук