ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/3402/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року (суддя Казанчук Г.П.) у справі №340/3402/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування вимог,-

                                                в с т а н о в и В :
       
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому,  з урахуванням внесених уточнень, просила визнати протиправними та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску № Ф-97215-53 від 08.11.2018 р. на суму 4911,54 грн., № Ф-97215-53 від 14.05.2019 р. на суму 2451,36 грн., видані Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області та № Ф-97215-53 від 06.11.2019 р. на суму 5508,36 грн., виданої Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області.
В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що оскаржувані вимоги винесені контролюючим органом з огляду на його позицію про те, що позивач є зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності (ФОП) та нею не був сплачений єдиний внесок на соціальне страхування. Позивач вказувала на те, що дійсно 15.01.2001 була зареєстрована як ФОП, однак 24.09.2003 нею прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності, у зв`язку з чим з 23.10.2003 її знято з обліку, а 31.10.2003 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності. З жовтня 2018 року позивач знов була зареєстрована як ФОП та з цього часу нею своєчасно сплачується єдиний внесок, що підтверджується копіями платіжних документів. Отже, як вважала позивач, нарахування суми єдиного внеску за період до III кварталу 2018 року є безпідставним, оскільки у такий період вона не мала статусу ФОП, та, відповідно, не була  платником єдиного внеску в розумінні Закону України  «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Рішення суду мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про те, що 31.10.2003 році проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача, однак податковим органом з обліку платника податків в 2003 році останньої не було знято. Після ж повторної реєстрації як ФОП (02.10.2018 року) позивач своєчасно сплачувала єдиний внесок. Отже,  визначена у спірних вимогах сума недоїмки, як вказав суд, є фактично різницею сум недоїмки, нарахованої відповідачем до 02.10.2018 року, зменшеної на суму сплаченого єдиного внеску після 02.10.2018 року.
З цих підстав, з огляду на встановлений факт відсутності у позивача статусу ФОП до 02.10.2018 року, суд дійшов висновку, що остання не була платником єдиного внеску до цієї дати, а відтак нарахування контролюючим органом їй недоїмки шляхом винесення спірних вимог є неправомірним.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що за даними інформаційних баз даних ДПС України позивач зареєстрована як ФОП, з 15.02.2001 року взята на податковий облік та зареєстрована платником ЄСВ (дата взяття на облік 25.02.2001). Обов`язком зареєстрованого суб`єкта підприємницької діяльності є сплата єдиного страхового внеску у розмірі та у строки, які визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Оскільки позивачем вказаний обов`язок не було виконано, то контролюючим органом обґрунтовано здійснено нарахування в інтегрованій картці позивача, та винесено спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець дата запису 02.10.2018 року, номер запису: 24430000000006219 (а.с.137-138).
Зважаючи на інтегровану картку платника єдиного соціального внеску позивача, податковим органом встановлена недоїмка із сплати єдиного соціального внеску (а.с.96-124).
На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-97215-53 від 08.11.2018 року про сплату боргу (недоїмки), якою повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 31.10.2018 року заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 4911,54 грн. недоїмки (надалі спірне рішення-1, а.с.11).
На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів ГУ ДПС у Кіровоградській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-97215-53 від 04.05.2019 року про сплату боргу (недоїмки), якою повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 30.04.2019 року заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 2451,26 недоїмки (надалі спірне рішення-2, а.с.12).
На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-97215-53 від 06.11.2019 року про сплату боргу (недоїмки), якою повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 31.10.2019 року заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 5508,36 грн. недоїмки (надалі спірне рішення-3, а.с.13).
Правомірність та законність винесення спірних рішень є предметом спору переданого на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно положень п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску
Отже фізична особа, яка зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності є платником єдиного внеску. 
Відповідно до ч.2 ст.50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не спростовані відповідачем, свідчать про те, що згідно довідки Знам`янської ОДПІ №99 від 23.10.2003 року ОСОБА_1 не має заборгованості зі сплати податків і зборів у зв`язку з ліквідацією за рішенням власника від 24.09.2003 року та знята з податкового обліку 23.10.2003 року (а.с.9).
У довідці державного реєстратора зазначено про скасування державної реєстрації 31.10.2003 року, запис в журналі реєстраційних дій №106 (а.с.8).
Станом на 26.11.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявний єдиний запис про державну реєстрацію позивача ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця (дата запису: 02.10.2018, номер запису 24430000000006219).
Починаючи з 02.10.2018 року, тобто дати реєстрації як ФОП, позивач своєчасно сплачувала єдиний внесок, що підтверджується копіями платіжних документів (а.с.142-156).
Суд першої інстанції, з огляду на наявну інформацію в інтегрованій картці платника податків, обґрунтовано зазначив про те, що сума недоїмки, визначена у спірних вимогах, це фактично різниця сум недоїмки, нарахованої відповідачем до 02.10.2018 року, зменшеної на суму сплаченого єдиного внеску після 02.10.2018 року.
Дана ситуація фактично виникла через недбалість податкового органу (Знам`янської ОДПІ) щодо не зняття позивача з обліку платників податків ще у 2003 році.
Таким чином, з огляду на встановлений факт відсутності у ОСОБА_1 статусу ФОП до 02.10.2018 року, який не спростовано відповідачем, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не була платником єдиного внеску до цієї дати, а відтак нарахування контролюючим органом їй недоїмки шляхом винесення спірних вимог є неправомірним.
Отже, за встановлених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржуваних податкових вимог та наявність правових підстав для їх скасування.
Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. В апеляційній скарзі відповідач фактично наводить свою позицію щодо адміністрування єдиного внеску на соціальне страхування, але не ставить під сумнів встановлені у цій справі судом першої інстанції обставини справи, що зазначені вище, які фактично і стали підставою для задоволення позову. 
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року по справі №340/3402/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 23.03.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк