ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/27693/20                                             Суддя першої інстанції: Маруліна Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Степанюка А.Г.,
суддів                    - Губської Л.В., Епель О.В.,
при секретарі                     - Закревській І.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Національного банку України про визнання протиправною та нечинною постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2020 року Первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Позивач, ППОС АТ КБ «Приватбанк») звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі - Відповідач, НБ України) про визнання протиправною та нечинною постанови НБ України від 13.04.2020 року №49 «Про затвердження Положення про визначення критеріїв для списання знецінених фінансових активів банків України за рахунок оціночних резервів під очікувані кредитні збитки».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України у зв`язку з тим, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2020 року відкрито провадження в іншій справі між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів з посиланням на правову позицію Верховного Суду у справі №640/7778/18 вказує на помилковості висновків суду про тотожність справ, оскільки підстави позову у справі 640/27693/20 є відмінними від підстав позову у справі №640/24833/20.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.01.2021 року.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 року задоволено заяву ППОС АТ КБ «Приватбанк» про участь у справі у режимі відеоконференції.
У судовому засіданні представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її вимоги задовольнити повністю.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що в силу п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Отже, якщо при вирішенні питання про відкриття провадження в адміністративній справі буде з`ясовано, що в провадженні цього або іншого суду вже є адміністративна справа про спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав, то суд повинен відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки не допускається розгляд двох однакових справ у різних провадженнях. При цьому, суд зобов`язаний співставити й порівняти три наведені вище елементи (сторони справи, предмет спору та його підстави) перед прийняттям такого процесуального рішення.
Матеріали справи свідчать, що до Окружного адміністративного суду міста Києва 06.11.2020 року надійшла позовна заява ППОС АТ КБ «Приватбанк» до НБ України про визнання протиправною та нечинною постанови від 13.04.2020 року №49.
У свою чергу, 13.11.2020 року до суду першої інстанції НБ України було подано клопотання про відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України у зв`язку з тим, що справа №640/27693/20 є аналогічною справі №640/24833/20, по якій 20.10.2020 року відкрито провадження (а.с. 6-7).
Із змісту позовної заяви у справі №640/27693/20 вбачається, що предметом спору у ній визначено постанову НБ України від 13.04.2020 року №49 «Про затвердження Положення про визначення критеріїв для списання знецінених фінансових активів банків України за рахунок оціночних резервів під очікувані кредитні збитки».
Аналогічний предмет спору між ППОС АТ КБ «Приватбанк» і НБ України визначено Позивачем й у справі №640/24833/20 (а.с. 10-13), провадження в якій було відкрито ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2020 року (а.с. 8-9)
З урахуванням наведеного, колегія суддів, зважаючи на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 року у справі №640/5554/20, вважає за необхідне зазначити таке.
У широкому змісті підставою адміністративного позову визнаються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. До таких обставин можна віднести такі юридичні факти, які підтверджують наявність або відсутність спірних правовідносин між сторонами та наявність порушення прав, свобод чи інтересів позивача.
При цьому, підставою позову можуть бути тільки юридичні факти, які тягнуть певні правові наслідки, а саме: виникнення, зміну та припинення правовідносин. Натомість фактичні дані справи до підстав позову не відносяться, оскільки такі лише підтверджують наявність або відсутність тих юридичних фактів, які складають підставу позову.
У цьому випадку предметом позову є визнання протиправною та нечинною постанови Національного банку України від 13.04.2020 року №49, правовою підставою - невідповідність цієї постанови вимогам Міжнародного стандарту фінансової звітності, який є обов`язковий для банків, а фактичними обставинами, з якими Позивач пов`язує своє право вимоги, - порушення порядку реєстрації цього нормативного акту, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року №731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади».
Отже, заявляючи про наявність різних підстав позову у справі № 640/24833/20 та у справі, що розглядається (№640/27693/20), Позивач описує додаткові доводи на обґрунтування заявлених позовних вимог про визнання протиправною та нечинною постанови Національного банку України від 13.04.2020 року №49, якими він міг доповнити свій первинний позов на підготовчій стадії розгляду справи. Такі обставини (фактично доводи) не утворюють нових підстав позову, на них можна акцентувати увагу суду під час дослідження іншої справи, й вони не зумовлюють необхідності заявляти новий позов.
Указаний висновок щодо схожих правовідносин сформульований у вже згаданій вище постанові Верховного Суду від 10.09.2020 року у справі №640/5554/20.
До того ж, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що згідно ч. 1 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Із змісту ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2020 року у справі №640/24833/20 вбачається, що підготовче засідання у ній призначено на 18.01.2021 року, отже Позивач мав та має право подати заяву про зміну (доповнення) підстав позову, що, з урахуванням наведених вище висновків, свідчить про відсутність необхідності перебування у провадженні суду іншої справи щодо оскарження цією ж особою однієї і тієї ж постанови Національного банку України.
Окремо колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що предметом спору у справі №640/24833/20, як і у справі №640/27693/20, є постанова Національного банку України13.04.2020 року №49 «Про затвердження Положення про визначення критеріїв для списання знецінених фінансових активів банків України за рахунок оціночних резервів під очікувані кредитні збитки», тобто нормативно-правовий акт.
Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень визначені статтею 264 Кодексу адміністративного судочинства України.
Так, приписи ч. ч. 4-7 указаної статті регламентують, що у разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта суд зобов`язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.
Оголошення повинно містити вимоги позивача щодо оскаржуваного акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи.
Оголошення має бути опубліковано не пізніш як за сім днів до підготовчого засідання, а у випадку, визначеному частиною десятою цієї статті, - у строк, визначений судом.
Якщо оголошення опубліковано своєчасно, вважається, що всі заінтересовані особи належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. Скарги на судові рішення в цій справі заінтересованих осіб, якщо вони не брали участі у справі, залишаються без розгляду.
Отже, запровадивши особливу процедуру розгляду справ щодо оскарження нормативно-правових актів, законодавець передбачив право всіх заінтересованих осіб бути повідомленими про її розгляд та брати участь у розгляді такої справи. А встановлена обов`язковість опублікування оголошення не пізніш як за сім днів до підготовчого засідання з урахуванням наведених вище приписів ст. 47 КАС України й зумовлена, зокрема, тим, щоб усі заінтересовані особи, які бажають брати участь у справі, могли викласти свої основні і додаткові аргументи і доводи щодо предмету спору.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що, відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України, суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права, а також не створив перешкод ППОС АТ КБ «Приватбанк» у доступі до правосуддя, позаяк додаткові аргументи і доводи на підтвердження своєї позиції Позивач вправі викласти у межах справи №640/24833/20, підготовче засідання по якій призначено на 18.01.2021 року. 
Щодо посилання Апелянта на невірне зазначення судом першої інстанції у мотивувальній частині ухвали номеру справи 640/27693/20 замість 640/24833/20 колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такі помилки в оскаржуваному судовому рішенні не зумовлюють висновок про невідповідність його нормам матеріального та процесуального права.
Також судом апеляційної інстанції відхиляються аргументи апеляційної скарги щодо необхідності врахування при розгляді даної справи правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.05.2019 року у справі №640/7778/18, оскільки висновки суду касаційної інстанції у цій справі стосуються питання застосування положень Цивільного процесуального кодексу України та вони зроблені за обставин, коли вже було рішення суду, яке набрало законної сили, а заявлені аналогічні позовні вимоги були обґрунтовані іншими підставами.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, обґрунтовано зазначивши про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 170 КАС України, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 170, 195, 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

          
Головуючий суддя                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Л.В. Губська

                                                                                                    О.В. Епель

Повний текст постанови складено та підписано «13» січня 2021 року.